Ухвала

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 202/4243/14-ц

провадження № 61-9596св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), ШтеликС. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2015 року в складі судді Зосименко С. Г. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня

2016 року в складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Григорченко Е. І., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 18 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 212 806,07 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % з кінцевим терміном повернення 18 січня 2016 року. Кредитне зобов'язання було забезпечено окремими договорами поруки, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Оскільки позичальник не виконав належним чином свої кредитні зобов'язання у нього виникла заборгованість перед кредитором, яка станом на 13 січня 2015 року становить 66 968,71 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту - 38 116,44 грн, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 16 771,23 грн, пені - 73 153,02 грн, штрафу (фіксована частина) - 1 000 грн, штрафу (процентна складова) - 3 141,31 грн.

На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 968,71 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2011 року у розмірі 59 887,67 грн, яка складається з: 38 116,44 грн - заборгованість за кредитом, 16 771,23 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 5 000 грн - пеня. Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 598,88 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальником порушено умови кредитного зобов'язання, тому виникла заборгованість. Оскільки заборгованість виникла у лютому 2011 року, тобто настав строк виконання основного зобов'язання, а з позовом до суду банк звернувся у жовтні 2011 року, тому в силу вимог частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинилася. Оскільки визначена банком сума пені значно перевищує розмір збитків, тому наявні правові підстави для зменшення її розміру. Штраф і пеня відносяться до одного виду цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування свідчить про недотримання встановленої законом заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позичальник не виконав належним чином умови кредитного договору, тому утворилася заборгованість, яка і підлягає стягненню на користь позивача. Вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що порука припинилася, оскільки кредитор не пред'явив протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу (виникнення заборгованості) вимоги до поручителів.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині зменшення суми пені та відмови у стягненні заборгованості з поручителя, справу у цій частині направити на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що позичальник не виконав належним чином кредитне зобов'язання у зв'язку з чим банком правомірно нарахована пеня, тому суд безпідставно зменшив розмір пені. Суд фактично звільнив відповідача від відповідальності за порушення кредитного зобов'язання. Договорами поруки передбачено, що вони діють до повного виконання кредитного зобов'язання, тому порука не припинилася.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

21 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 61-4827св18 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України

від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року

у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16).

Правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема з поручителів у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кожним з періодичних платежів, є подібними тим, що виникли у справі № 408/8040/12, яку передано на розгляд до ВеликоїПалати Верховного Суду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки справа № 408/8040/12 передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 202/4243/14-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик