Номер провадження: 22-ц/785/1922/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу та стягнення неправомірно зниженого розміру винагороди, -

встановив:

06.11.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси зі зміненою позовною заявою до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року у задоволені позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулась до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом не зясовано та не враховано п. 4 Додатку 11 до Колективного договору ДП «АМПУ» (Положення про винагороду), п. 3.3.5 Колективного договору ДП «АМПУ», п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», п. 3 Додатку 9 до Колективного договору ДП «АМПУ», додаток 9 до Колективного договору ДП «АМПУ»; на момент нарахування та виплат винагороди за 2016 рік та щомісячних премій за лютий та березень 2017 року фінансовий план підприємства не був затверджений.

Також скаржником зазначено, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а саме в порушенні приписів ст.ст. 4, 159, 176, 212, 213, 214 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи): у судовому засіданні від 06.11.2017 року суддя не доповів зміст позовних вимог, не надано можливість сторонам надати пояснення під час судового засідання про сутність позовних вимог та обставин, якими вони підтверджуються, а також заперечень; безпосередньо не досліджено жодного з поданих доказів.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 працювала на посаді головного бухгалтера державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 13.06.2013 року до 22.04.2014 року, на посаді начальника служби економіки та тарифоутворення апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 22.04.2014 року до 14.04.2017 року та на посаді заступника начальника служби бюджетування та тарифоутворення з 14.04.2017 року до 07.07.2017 року.

У складі заробітної плати за лютий 2017 року позивачу була нарахована та виплачена одноразова винагорода за підсумками роботи за 2016 рік в сумі 49 771,82 гривень, проте ОСОБА_2 вважала, що це здійснено не в повному належному обсязі та з порушенням порядку розрахунку виплатили вищевказану винагороду.

З матеріалів справи вбачається, що право позивача на отримання виплат у вигляді винагороди за рік, умови та розмір її виплати, безпосередньо встановлено Колективним договором, а саме Додатком 11 до нього, яким затверджене Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління ДП «АМПУ» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік (далі - Положення про винагороду).

Згідно з п. 3 Положення про винагороду за рік, така винагорода нараховується постійним штатним працівникам, які відпрацювали у ДП «АМПУ» не менш як один календарний рік. Позивач безперервно працювала в ДП «АМПУ» з 2013 року, її посада була штатною, вона обіймала її протягом 2016 року та по 07.07.2017 року. Отже, позивач мала право на отримання винагороди за підсумками роботи 2016 року.

Відповідно до п. 11 Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік, що є Додатком 11 до Колективного договору апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів» на 2016-2018 роки (далі - Положення про винагороду) винагорода визначається та виплачується на підставі наказу ДП «АМПУ».

Наказом «Про виплату одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік працівникам апарату управління ДП «АМПУ» від 22.02.2017 № 127-к, визначено порядок розподілу одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік. Пункт 2 наказу від 22.02.2017 № 127-к визначив, що при розрахунку винагороди у порядку, передбаченому пунктами 4, 5, 6 Положення про винагороду та при обчисленні розрахункового фонду заробітної плати працівників, яким з 01.11.2016 року встановлено посадовий оклад за схемою коефіцієнтів граничних меж від посадового окладу Голови ДП «АМПУ» (Додаток 2 до наказу), розрахунок винагороди за 2016 рік здійснити, застосувавши розмір посадового окладу фахівця без категорії станом на 01.11.2016 -12 800 грн.

Позивач відноситься до працівників, що зазначені в Додатку 2 до наказу від 22.02.2017 № 127-к.

Відповідно до п. 4.3 Положення про винагороду розмір винагороди кожному працівнику визначається як добуток розрахованого приведеного коефіцієнта на його індивідуальний розрахунковий фонд заробітної плати.

Приведений коефіцієнт розраховується як співвідношення розрахункового фонду заробітної плати в цілому по апарату управління підприємства до розміру винагороди, визначеної Адміністрацією.

Відповідно до копії розрахунку бухгалтерії ДП «АМПУ» враховуючи порядок розподілу одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік, що визначений в наказі від 22.02.2017 року № 127-к та п. 5 додатку 11 до Колективного договору індивідуальний розрахунковий фонд заробітної плати позивача становить 1 432 029,00 гривень, оскільки до розрахункового фонду заробітної плати не включається надбавка за вислугу років. Приведений коефіцієнт становить 0,1339.

Таким чином, позивачу була нарахована винагорода за підсумками роботи за рік у розмірі 49 771,82 грн, що повністю відповідає умовам Колективного договору та наказу, на підставі якого нараховувалася вказана винагорода.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 22.02.2017 року № 127-к «Про виплату одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік працівникам апарату управління ДП «АМПУ» в частині здійснення розрахунку винагороди ОСОБА_2 із застосуванням розміру посадового окладу фахівця без категорії станом на 01.11.2016 року та стягнення одноразової винагороди за підсумками роботи за рік 2016 рік в сумі 118 205, 18 гривень є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за лютий 2017 року» та наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» № 460-к від 28.04.2017 року «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за березень 2017 року» в частині встановлення розміру 1% преміювання ОСОБА_2, а також стягнення з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_2 заробітної плати у вигляді щомісячної премії за лютий 2017 року в сумі 127 204,00 гривень та заробітної плати у вигляді безпідставно та неправомірно зниженого розміру щомісячної премії за березень 2017 року в сумі 121 422,00 гривень, суд першої інстанції правильно зазначив наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати. Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, премія відноситься до змінних виплат, здійснюється понад встановлені норми оплати праці та включається до структури заробітної плати.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (далі - Постанова Пленуму ВСУ №13), при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Статтею 9-1 КЗпП України визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Питання оплати праці, компенсаційних виплат, в тому числі питання матеріального заохочення працівників ДП «АМПУ» врегульовані розділом III Колективного договору ДП «АМПУ». У п. 3.3. Адміністрація зобовязується здійснювати преміювання, встановлювати надбавки і доплати та виплачувати винагороди згідно з окремими Положеннями, які виступають невідємними додатками до Колективного договору.

Право позивача на отримання виплат у вигляді щомісячної премії, умови та розмір її виплати, безпосередньо встановлені Колективним договором, а саме Додатком 9 до нього, яким затверджене Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління ДП «АМПУ» (з відповідними змінами та доповненнями).

Так, згідно з п. 4 цього Положення, премія виплачується всім працівникам, які перебувають в обліковому складі ДП «АМПУ». Посада позивача як начальника служби економіки та тарифоутворення була штатною протягом усього строку її обіймання, отже дія цієї норми на неї поширюється.

Згідно з п. 3 Положення про преміювання, розмір премії працівників визначається виходячи з фінансового стану підприємства та встановлюється наказом ДП «АМПУ». Підставою для виплати місячної премії є оперативні дані статистичної та бухгалтерської звітності за звітний місяць.

Як випливає із п. 5 Положення про преміювання, щомісячна премія нараховується на виплати за фактично відпрацьований час у звітному періоді та відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати (затверджено наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року №5), зокрема на:

1) основну заробітну плату за вирахуванням оплати праці під час перебування працівника в службовому відрядженні;

2) надбавки та доплати до тарифних ставок (посадових окладів) і винагороди (надбавки) за вислугу років, крім премій, що мають систематичний характер.

Відповідно до копії Наказу ДП «АМПУ» «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за березень 2017 року» від 28.04.2017 № 460-к в п. п. 1 п. 1 визначено, що відсоток преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за березень 2017 року встановлено у розмірі 1 % - для працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким встановлено коефіцієнти граничних меж посадових окладів до посадового окладу Голови ДП «АМПУ» згідно з п. 2 додатку 2 до Колективного договору на 2016-2018 роки у редакції, зареєстрованій Управлінням праці та соціального захист населення Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві від 01.11.2016 року № 370, за списком. Позивач відноситься до працівників, що зазначені у вказаному вище списку.

Згідно з копією Наказу ДП «АМПУ» «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за лютий 2017 року» від 30.03.2017 № 285-к в п. п. 1 п. 1 визначено, що відсоток преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за лютий 2017 року встановлено в розмірі 1 % - для працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким встановлено коефіцієнти граничних меж посадових окладів до посадового окладу Голови ДП «АМПУ» згідно з п. 2 додатку 2 до Колективного договору на 2016-2018 роки в редакції, зареєстрованій Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві 01.11.2016 № 370, за списком. Позивач відноситься до працівників, що зазначені у вказаному вище списку.

Згідно із п. 7 Положення про преміювання, місячна премія виплачується у складі заробітної плати за наступний місяць.

За інформацією з розрахункового листа за лютий 2017 року, розмір основної заробітної плати позивача становить 220 000, 00 грн, розмір доплати за вислугу років - 39 600, 00 грн.

Отже, загальна сума виплат, на підставі якої була нарахована щомісячна премія позивачу за лютий 2017 року, становить 259 600, 00 грн.

За інформацією з розрахункового листа за березень 2017 року (місяць, в складі якого виплачується нарахована премія за лютий 2017 року), ОСОБА_2 нараховано 1 % щомісячної премії за лютий 2017 року у сумі 2 596, 00 грн.

За інформацією з розрахункового листа за березень 2017 року, розмір основної заробітної плати позивача становить 210 000,00 грн, розмір доплати за вислугу років - 37 800,00 грн. Отже ОСОБА_2 було нараховано 1 % щомісячної премії за березень 2017 року у сумі 2 478, 00 грн.

Відповідно до абзацу 13 п. 7.6 Статуту ДП «АМПУ», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 7 від 11.01.2017, Голова Підприємства у межах своєї компетенції видає накази, розпорядження, інструкції та інші акти (рішення, доручення тощо) і дає вказівки, що відповідають вимогам законодавства та є обовязкові до виконання для всіх працівників, у тому числі структурних та відокремлених підрозділів підприємства, а також затверджує плани їх виробничо-фінансової діяльності.

Оскаржувані накази були підписані виконуючим обовязки Голови ДП «АМПУ» ОСОБА_3, який призначений виконувати обовязки Голови ДП «АМПУ» на підставі наказів Міністерства інфраструктури України від 03.02.2017 року № 10-0, від 24.03.2017 року та № 32-0, від 21.04.2017 року № 43-0.

Таким чином, ОСОБА_2 були нараховані премії за підсумками роботи за лютий та березень 2017 року відповідно до наказів ДП «АМПУ» «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за лютий 2017 року» від 30.03.2017 № 285-к, «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за березень 2017 року» від 28.04.2017 № 460-к, та положень Колективного договору, а тому вимоги позивача про визнання незаконними та скасування вищезазначених наказів є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Пунктом 3.3.5 Колективного договору встановлено, що Адміністрація зобовязується проводити виплати, передбачені підпунктами 3.3.1-3.3.4 Договору, залежно від фінансових можливостей ДП «АМПУ», з правом припинення, збільшення або зменшення їх з урахуванням результатів діяльності, крім обовязкових, що передбачені законодавством України.

Відповідно до копії листа-звернення трудового колективу ДП «АМПУ» до в.о. Голови ДП «АМПУ» Р. ОСОБА_3 від 01 лютого 2017 року про виплату колективу одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік працівникам апарату управління, у якому просили виключити зі списку начальників структурних підрозділів ДП «АМПУ», які отримували завищені посадові оклади протягом 2016 року.

Відповідно до копії виписки з протоколу засідання профспілкового комітету від 31.01.2017 року було прийнято рішення звернутися до Адміністрації з клопотанням про зниження розміру всіх преміальних виплат у 2017 році до 1% працівникам керівного складу апарату управління ДП «АМПУ», яким встановлено завищені посадові оклади з 01.11.2016 року, а саме встановлено коефіцієнти граничних меж посадових окладів до посадового окладу Голови ДП «АМПУ», згідно п. 2 додатку 2 Колективного договору на 2016-2018 роки у редакції, зареєстрованій Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві 01.11.2016 за № 370.

Первина профспілкова організація працівників ДП «АМПУ» листом від 01.02.2017 № 5 звернулась до в.о. Голови ДП «АМПУ» ОСОБА_3 щодо зменшення одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік працівникам апарату управління ДП «АМПУ», яким протягом 2016 року виплачувалась заробітна плата з урахуванням коефіцієнтів граничних меж посадових окладів до посадового окладу Голови ДП «АМПУ».

Відповідно до п. 9.1.5 Колективного договору рішення, прийняті за результатами проведення соціального діалогу, є обовязковими для виконання.

Ст. 1 Закону України «Про соціальний діалог в Україні» визначено, що соціальний діалог - процес визначення та зближення позицій, досягнення спільних домовленостей та прийняття узгоджених рішень сторонами соціального діалогу, які представляють інтереси працівників, роботодавців та органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування, з питань формування та реалізації державної соціальної та економічної політики, регулювання трудових, соціальних, економічних відносин.

Стаття 4 Закону України «Про соціальний діалог в Україні» встановлює, що соціальний діалог здійснюється на національному, галузевому, територіальному та локальному (підприємство, установа, організація) рівнях на тристоронній або двосторонній основі. До сторін соціального діалогу на локальному рівні належать - сторона працівників, суб'єктами якої є первинні профспілкові організації, а в разі їх відсутності - вільно обрані для ведення колективних переговорів представники (представник) працівників; сторона роботодавця, суб'єктами якої є роботодавець та/або уповноважені представники роботодавця.

Таким чином, рішення про встановлення відсотку преміювання за підсумками роботи за березень, квітень 2017 року для працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким встановлено коефіцієнти граничних меж посадових окладів до посадового окладу Голови ДП «АМПУ» згідно з п. 2 додатку 2 до Колективного договору у розмірі 1 %, а також встановлення розрахункового фонду заробітної плати працівників, яким з 01.11.2016 встановлено посадовий оклад за схемою коефіцієнтів граничних меж від посадового окладу Голови ДП «АМПУ», застосовуючи розмір посадового окладу фахівця без категорії станом на 01.11.2016 - 12 800 грн., при розрахунку винагороди за 2016 рік є обовязковими до виконання, як рішення, прийняті за результатами проведення соціального діалогу між профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та ДП «АМПУ» як роботодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що окремим дорученням Міністра інфраструктури України ОСОБА_4 від 06.12.2016 № 901/11/11-16, передбачено до 07.12.2016 року під персональну відповідальність керівника підприємства доопрацювати та подати на погодження до Міністерства інфраструктури України проект фінансового плану ДП «АМПУ» на 2017 рік з урахування таких істотних умов, як реформування ДП «АМПУ» з поступовим зниженням загальної чисельності працівників та обґрунтованою оптимізацією витрат (собівартість реалізованої продукції - товарів, робіт, послуг - на 20 %, адміністративні витрати - у 2 рази, інші операційні витрати - на 40%). Фонд заробітної плати відноситься до адміністративних витрат ДП «АМПУ».

Представник відповідача в судовому засіданні першої інстанції стверджував, що при вирішенні питання про розмір одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік працівникам апарату управління ДП «АМПУ» та щомісячної премії за лютий, березень 2017 року ДП «АМПУ» обєктивно враховано фінансові можливості підприємства та фінансово-економічні показники господарської діяльності ДП «АМПУ».

Відповідно до ст. 9-1 КЗпП України підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові, порівняно з законодавством, трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Премія носить не обовязковий, а факультативний характер. Отже, нарахування і виплата премії не є обовязком роботодавця, а є його правом, яке відповідно до ст. 97 КЗпП України встановлюється підприємством самостійно, на підставі локальних нормативних актів підприємства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України, підприємства самостійно встановлюють у колективному договорі форми й системи оплати праці, норми праці, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат у колективному договорі, дотримуючись при цьому норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами. Право власника або уповноваженого ним органу преміювати працівників визначається нормативними актами, які приймаються безпосередньо на підприємстві.

Премія відноситься до категорії заохочувальних та компенсаційних виплат, які прямо не передбачені актами чинного законодавства про оплату праці і провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, премія є виплатою індивідуального характеру, розмір якої залежить від особистого внеску та результатів роботи конкретно визначеного працівника і законодавство не встановлює обовязку визначати розмір премій працівників у межах однієї установи на одному рівні. При цьому установлення щомісячної премії є диспозитивним правом, а не обовязком керівника у межах затвердженого фонду оплати праці та, виходячи із якості роботи та завантаженості кожного працівника, кількості покладених завдань, результатів праці, дотримання трудової дисципліни тощо.

Проаналізувавши норми чинного трудового законодавства України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір щомісячної премії визначає лише власник або уповноважений ним орган підприємства на підставі колективного договору та інших локальних нормативно-правових актів, а тому такий розмір не може бути визначений судом.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції, на підставі сукупності зібраних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними. Більш того колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник зауваження на журнал судового засідання не робила. Дійсно, судом апеляційної інстанції виявлено порушення порядку дослідження доказів, однак вказане було усунуто судом першої інстанції у нарадчій кімнаті і зазначено про вказані докази у оскаржуваному рішенні, а тому вказані порушення норм процесуального права не є підставою для скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області, -

поставив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_5

Повне судове рішення складено 05.05.2018 року.

Суддя Р.Д. Громік