печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі судового засідання - Яеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного управління юстиції у м. Києві про відновлення виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод у користуванні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що державним виконавцем не було застосовано заходів перевірки обставин перешкод у проживанні стягувача ОСОБА_2 Крім того, з приводу перешкод у проживанні у квартирі звернулась не особисто стягувач, а її представник, сама ж стягувач постійно проживає за межами України і з того часу як її було офіційно вселено, вона до м. Києва не приїжджала.

Державний виконавець будучи належним чином повідомлений про розгляд скарги в судові засідання жодного разу не з'явився.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи n. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосудця та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Вказана норма вказує на те, що обов'язковість участі державного виконавця при вирішенні скарги обтяжується строком її розгляду 10 днів.

При цьому законодавець не передбачає можливості вжиття судом заходів примусового впливу на державного виконавця щодо забезпечення його участі у розгляді скарги.

Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності державного виконавця передбачає розгляд скарг за обов'язкової його участі, разом з тим, має місце повторності неявки у судове засідання, а тому з огляду на короткий строк розгляду даної категорії справ визначений процесуальним законом суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутності державного виконавця.

За приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справ вбачається, що у справі № 757/23167/13-ц рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2014 зобов'язано ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) не чинити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в квартиру АДРЕСА_1. Рішення суду набрало законної сили та у справі 06.06.2014 було видано виконавчий лист.

19.01.2015 державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46076060.

19.04.2016 державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду від 13.03.2014.

Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 11.07.2017 відновлено виконавче провадження № 46076060 на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Як визначено у ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2016 судом незаконною не визнавалась та не скасовувалась, а тому суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем неправомірно на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» відновлено виконавче провадження та така постанова підлягає скасуванню.

При цьому слід зазначити, що виходячи із прецедентної практики Європейського суду з прав людини, стадія виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду справи, а тому вирішуючи процесуальні питання пов'язані із виконанням рішення, суд окрім іншого, виходить із загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, натомість державний виконавець не виявив бажання прийняти участь у розгляді скарги, будь-яких пояснень чи заперечень не надав, матеріали виконавчого провадження № 46076060 на запит суду також не надав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 353, 447 -453 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного управління юстиції у м. Києві про відновлення виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод у користуванні - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного управління юстиції у м. Києві Гусєва О.О. щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 46076060 - неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного управління юстиції у м. Києві Гусєва О.О. від 11.07.2017 про відновлення виконавчого провадження за виконавчим листом № 757/23167/13, виданим 06.06.2014.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.А. Писанець