Справа № 462/675/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в які зазначив, що відповідно до укладеного договору № LVLWRX02700414 від 12.09.2006 року відповідач ОСОБА_2 12.09.2006 року отримав кредит у розмірі 1205,53 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця. Відповідач свої зобовязання не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями станом на 11.01.2014 року він має заборгованість - 34058,23 грн., яка склад наступного:1205.60 грн. - заборгованість за кредитом;11082.14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;195.36 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;21575.13 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 6165,99 грн., яка задоволена рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.12.2008 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача , різниця становить 27892,24 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. - штраф (фіксована частина),1394,61 грн. - штраф (процентна складова). Всього заборгованості становить 29786,85 грн. Просить суд стягнути зазначену суму.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, зазначив, що кредит надавався на один рік, він працював заступником директора підприємства, до нього звернулась бухгалтер підприємства , просила , щоб він оформив кредит на своє імя, а вона буде сплачувати, оскільки їй кредит не дають. Він погодився, вважав, що кредит сплачується , а потім через 1 рік жінка звільнилась та виїхала за кордон. Тільки в минулому 2017 році йому стало відомо про заборгованість по кредиту. Просив у позові відмовити, оскільки порушені строки позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що сплив строк звернення до суду, оскільки строк договору закінчився у 2007 році, розрахунки заборгованості здійснені невірно, також зазначила, що наказ суду не був предявлений до виконання, строки звернення до суду порушені. Просила у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають відмові з наступних підстав.

Відповідно ст.61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № LVLWRX02700414 від 12.09.2006 року відповідач ОСОБА_2 12.09.2006 року отримав кредит у розмірі 1205,53 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що погашення заборгованості за кредитним договором з часу його укладення взагалі не здійснювалось.

Як вбачається з судового наказу від 11 грудня 2008 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача борг за зазначеним кредитним договором у розмірі 6165,99грн.

Позивачем не заперечувалось, що зазначений наказ не був предявлений до виконання.

Суд вважає, що позивач, звертаючись із зазначеним позовом у квітні 2014 р., пропустив 3-річний строк позовної давності, встановлений ст..257 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та друга ст. 259 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Проте, законодавець чітко регламентує, що договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що договір про збільшення строків позовної давності між позивачем та відповідачем не укладався.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позов підлягає відмові у повному обсязі.

Керуючись ст.2,10,11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст складений 21.05.2018 р.

Суддя: Н.М.Румілова