АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/3394/17 22-ц/774/1231/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 213/3394/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадженні без повідомлення учасників справи в порядку передбаченому ст.369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2018 року, ухваленого суддею Поповим В.В. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складений 16 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В мотивування позовної заяви зазначив, що між сторонами від 19.12.2008 року укладено договір №б/н, за умовами якого, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості , з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із чим, станом на 22.10.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 78688,61 грн., яка складається з наступного: 2998,98 грн. тіло кредиту; 67535,12 грн. відсотки за користування кредитом; 4169,34 грн. пеня; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 3735,17 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2018 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В мотивування апеляційної скарги зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, не врахувавши що строк дії картки до липня 2016 року, а строк позовної давності має бути застосований до кожного чергового платежу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 грудня 2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1Б на підставі поданої ним заяви позичальника укладено кредитний договір за умовами якого отримав в кредит грошові кошти шляхом отримання кредитну карту, зі сплатою 2,5 % на місяць на суму залишку ( а.с.5).

За умовами укладеного договору ОСОБА_1 обвязався здійснювати щомісячний платіж у період до 25 числа місяця, наступного за звітним(а.с.9).

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним кредитним договором не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка за даними позивача станом на 22.10.2017 року становить 78688,61грн., та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 2998,98 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 67535,12 грн.; заборгованості по комісії та пені 4169,34 грн; штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 37358,17 грн. (а.с. 5-7).

Ухвалюючи рішення про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, за заявою відповідача застосував наслідки пропуску позивачем строку позовної давності.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору.

У спорі, повязаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобовязань.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку, однак він взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, вчасно не вносив щомісячні платежі за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Як видно з розрахунку заборгованості та не заперечується відповідачем, останній платіж за кредитним договором проведений боржником 05 вересня 2014 року у розмірі 300 грн ( а.с.6).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, утворилася заборгованість, яку позивач просить суд стягнути.

Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для застосування до вимог позивача наслідків пропуску строку позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» попущено, тому що останній щомісячний платіж ОСОБА_1Б здійснив 05 вересня 2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом 25 листопада 2017 року.

Проте, колегія суддів не може погодитися із висновком суду , з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому, початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки, умовами укладеного кредитного договору передбачено обовязок ОСОБА_1 щомісячно здійснювати платіж по кредиту до «25» числа кожного місяця, що слідує за звітним ( а.с.9).

Суд першої інстанції не врахував, що перебіг позовної давності починається після несплати кожного чергового платежу.

Згідно виписки з особового рахунку відкритого у ПАТ КБ «Приват Банк», строк дії картки становить 07/2016, тобто до липня 2016 року.

З огляду на розрахунок заборгованості, наведений позивачем, станом на 01 серпня 2016 рік, тобто по закінченню строку дії картки заборгованість за укладеним договором за відсотками становила 20513,29 грн.( а.с.7).

Колегія суддів не може погодитися із подальшим нарахуванням відсотків у розмірі передбаченому умовами договору, через закінчення його дії.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно умов укладеного кредитного договору, сторони домовились, що договір є строковим, та відповідає строку дії картки до 07/2016 , тобто до липня 2016 року.

Умовами укладеного договору не передбачено розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення дії договору, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Згідно відсоткової ставки НБУ у період з 01 серпня 2016 року по 01.12.2017 р. та розміру заборгованості за кредитом 2998,98 грн. з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 545,44 грн.

Тому разом заборгованість за відсотками буде складати 21058,73 грн., виходячи з розрахунку (20513,29 грн. +545,44 грн.)

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції наведеного не врахував та невірно обчислив строк позовної давності, дійшовши помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в межах строку позовної давності, а тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Укладеним між сторонами договору передбачений обовязок позичальника при порушенні зобовязань із погашення кредиту, сплатити Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочки).

Згідно умовам укладеного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, нараховується пеня, яка обраховується, як пеня 1+пеня 2, з якої пеня 1 базова відсоткова ставка по договору /30- за кожний день прострочки та пеня 2- 1% від заборгованості ( один раз у місяць). ( а.с.9)

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені за порушення виконання грошового зобовязання в межах річного строку, який обчислюється тривалістю 365 календарних днів, виходячи із розміру простроченої заборгованості 2998,98 грн., пеня 1 становитиме 912,19 грн., згідно розрахунку ( 2998,98 грн х2,5%/30х365); пеня 2 - за ставкою 1 % у місяць буде становити 359,88 грн., виходячи з розрахунку (2998,98 грн/100х12). Разом пеня у межах річного строку складає 1272,07грн.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено із порушенням вимог законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення підлягає скасуванню відповідно до положення п.п.1,2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З огляду на те, що із позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 27 листопада 2017 року, то строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками не пропущений, з огляду на строк дії картки до липня 2016 року. З урахуванням річного строку позовної давності про стягнення пені, перевіривши правильність даних позивачем розрахунку заборгованості й враховуючи відсутність доказів з боку відповідача на його спростування, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість станом на 22 жовтня 2017 року в загальному розмірі 26846,26 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2998,98 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21058,73 грн . заборгованості по пене за рік -1272,07грн., штраф ( фіксована частина) 250 грн., 1266,48 грн. штраф ( процентна складова).

У звязку із тим, що позивач при зверненні до суду із позовом та апеляційною скаргою сплачував судовий збір у загальному розмірі 4000 грн. ( 1600+2400), тому згідно положення ст.141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1364,69 грн., виходячи з розрахунку (26846х4000/78688).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 19 грудня 2008 року станом на 22жовтня 2017 року в загальному розмірі 26846,26 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 2998,98 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21058,73 грн . заборгованості за пенею за рік -1272,07грн., штраф ( фіксована частина) 250 грн., 1266,48 грн. штраф ( процентна складова). В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1364,96 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 05 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: