Справа № 686/6908/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Чевилюк З.А.

з участю секретаря - Перун А.М.

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши в у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Договором кредиту №880/47-РКА 4 від 11.03.2008 року у сумі 156 364,99 грн., а саме за кредитом 124 812,18 грн., за відсотками 13075,83 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 16 724,82 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1752,16 грн. та судові витрати у сумі 2345,47 грн. Стягнення заборгованості здійснити як з боржника ОСОБА_2,так і поручителя ОСОБА_3

Позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності, позов підтримав. Представник відповідачів позов заперечила, просила застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості. Зауважила, зобовязання за порукою є припиненими на підставі ч.4.ст.559 ЦПК. Ухвалою суду від 11 травня 2018 року закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитом по Договору кредиту №880/47-РКА 4 від 11.03.2008 року в сумі 124 812,18 грн. та 5072,23 грн. відсотками відповідно, за клопотанням відповідача. Просила відмовити у задоволені позову.

Відповідно до ст.12, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.(ст.12 ЦПК). Волевиявлення особи проводити розгляд справи за її відсутності покладає на неї ризики неможливості відповідної реакції на процесуальні дії інших учасників процесу вчинені за її відсутності.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 11.03.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(правонаступник Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надалі ПАТ «Укрсоцбанк») укладено Договір кредиту №880/47-РКА 4. Відповідно до п.1.1. ПАТ «Укрсоцбанк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 28700,00 доларів США. Кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом є гранична дата 10 вересня 2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором укладено договір поруки №880/144-ПФО 50 з ОСОБА_3 11.03.2008 року. Відповідно до п.6.1. договір поруки діє до виконання у повному обсязі зобовязань за Договором кредиту і цим договором.Відповідно до п.2.1 Договору поруки зміст зобовязання, забезпеченого порукою полягає у повернні кредиту в сумі 28 700 доларів США, з графіком погашення відповідно до умов Договру кредиту та з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10 вересня 2013 року, або в інший термін дострокового погашення, у випадках передбачених Договором кредиту.

04 лютого 2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення в тому числі 124 812,18 грн.-заборгованості за кредитом та 5072,23 грн.-заборгованості за відсотками за Договором кредиту №880/47-РКА 4 від 11.03.2008 року задоволено. За клопотанням представника відповідачів в цій частині вимог до ОСОБА_2 провадження у справі закрито з підстав передбачених ст..ст.186,255,256 ЦПК). 27.10.2014 року Дніпровським районним судом м.Києва виданий виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Припинення основного зобовязання є підставою для припинення додаткового зобовязання. В той же час наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідношення сторін за кредитним договором, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання(Постанова Верховного суду від 6.03.2018 року , справа №189/145/16-ц).

Отже, враховуючи наявність вищеозначеного рішення судом мають бути розглянуті вимоги до боржника і поручителя в частині стягнення інфляційних та відсотків з врахуванням стягнутих сум відсотків, тобто 13 075,83 грн.-5072,23 грн.= 8003,6 грн. Позовні вимоги про стягнення 124 812,18 грн.-заборгованості за кредитом та 5072,23 грн.-заборгованості за відсотками за Договором кредиту №880/47-РКА 4 від 11.03.2008 року не можуть бути задоволені, оскільки є необґрунтованими. В цій частині є виконавчий лист, на підставі якого здійснюється стягнення.

Слід зауважити, що суду не представлено доказів надання кредитних коштів ОСОБА_2 в національній валюті. Вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З врахуванням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», офіційних індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Підстави нарахування інфляційних втрат за кредитом та відсотками, при недоведені надання кредиту в національній валюті, є безпідставним. Тому підстави задоволити позов в частині стягнення інфляційних витрат за кредитом 16 724,82 грн., інфляційних витрат за відсотками 1752,16 грн. відсутні.

Щодо стягнення відсотків за кредитом в розмірі 8003,6 грн., то вимоги не підлягають задоволенню у звязку з застосуванням строку позовної давності, заявленого представником відповідачів по справі.

За розрахунком представленим позивачем заборгованості датою початку розрахунку заборгованості по кредиту та відсоткам є 28.02.2013 року, дата закінчення 31.03.2014 року.(аркуш справи 14). Кінцевий термін погашення заборгованості 10 вересня 2013 року. Строк позовної давності переривався предявленням позову до Третейського суду в 2014 році. Доказів предявлення вимоги про усунення порушень боржнику та поручителю, а саме отримання її не надано суду.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Отже, згідно з частинами другою та третьою статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.(Постанова Верховного суду від 14.03.2018 року, справа № 752/19698/14-ц)

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.(Постанова Верховного Суду України від 5.04.2017 року у справі за № 6-522цс17).

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить підставним застосування строку позовної давності до спірних відносин та законним відмовити у задоволені позову.З 2014 року минуло понад три роки.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З огляду викладені приписи порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14 вказав на те, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов'язання поруки. Право кредитора й обов'язок поручителя після спливу строку поруки припиняються. А тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації його права, зокрема і застосування примусових заходів захисту в судовому порядку.Навіть якщо в межах строку поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

Відповідно до п.6.1. договір поруки діє до виконання у повному обсязі зобовязань за Договором кредиту і цим договором. Відповідно до п.2.1 Договору поруки зміст зобовязання, забезпеченого порукою полягає у повернні кредиту в сумі 28 700 доларів США, з графіком погашення відповідно до умов Договру кредиту та з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10 вересня 2013 року, або в інший термін дострокового погашення, у випадках передбачених Договором кредиту.

Проте ця умова договору поруки не встановлює у розумінні статті 251 ЦК України строк, зі спливом якого порука припиняється.

У кредитному договорі зі змінами визначений строк виконання основного зобов'язання 10 вересня 2013 року.

З огляду на це необхідно застосовувати припис частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки у разі, якщо у договорі не встановлений строк її дії і якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Після спливу строку виконання основного зобов'язання у позивача виникло право протягом наступних шести місяців пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника. І після спливу цих шести місяців порука припинилася.

Позивач, предявивши позов до ОСОБА_3 03.04.2018 року,пред'явив вимогу поза межами строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України. Порука є припиненою.Відтак, позивач не може просити про захист у судовому порядку його права на виконання основного зобов'язання поручителем. (Постанова Великої палати Верховного суду від 17.04.2018 року справа № 545/1014/15-ц).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 12, 13, 81, 263 265, 354ЦПК України, ст. ст. 257,264,266,267,525, 526, 553,559,611, 1050, 1054, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»(03150, м.Київ, вул..Ковпака 29, код 00039019) до ОСОБА_2(29000, АДРЕСА_1), ОСОБА_3(29000, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за відсотками 8003,6 грн., інфляційних витрат за кредитом 16724,82 грн.,інфляційних витрат за відсотками 1752,16 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення виготовлено 31 травня 2018 року.

Суддя Чевилюк З.А.