Справа № 219/7731/17
Провадження № 2/219/157/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

за участю секретаря Котинської А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, про визнання права забудовника нежитлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до Бахмутської міської ради, про визнання права забудовника нежитлового приміщення, свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення виконкому Артемівської міської ради №530 від 02 серпня 1995 року, її чоловікові ОСОБА_2 дозволено видати правовстановлюючі документи на самовільно збудований гараж по вул. Радянській, 50 у м. Артемівську (тепер вул. Незалежності, 50 в м. Бахмут) для автомобіля індивідуального користування. Вищевказаним рішенням дозвіл на реєстрацію було видано на кілька гаражів, для чого спеціально було виділена земельна ділянка та розроблений план забудови. З листопада 1973 року вона з чоловіком проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 і побудували гараж зі свого матеріалу, на земельній ділянці, відведеній спеціально для такого будівництва. Вони вважали, що якщо отримали документ від міськвиконкому, то придбали право власності на цей гараж і це право за ними закріплено. Протягом понад сорока років їх сімя, відкрито володіє і користується гаражем: проводить його поточний ремонт, несе витрати по оплаті за електроенергію, сплачує за землю, тобто відносяться до нежитлового приміщення гаражу як до своєї власності. У гаражі зберігався не тільки їхній автомобіль, але і продукти харчування, які вони заготовляли на зиму в підвал. Вона вважала, що маючи на руках документи на видачу правовстановлюючих документів на гараж, виділення під будівництво земельної ділянки і фактично відкрито володіючи і користуючись гаражем, вона зможе в будь-який час оформити гараж, оскільки гаражем і земельною ділянкою вона користувалася, брала участь в його будівництві, в обслуговувані та утриманні спірного нежитлового приміщення, що цього достатньо для оформлення в подальшому документів про право власності. Крім того, питаннями будівництва, так і оформленням документів займався чоловік. 09 грудня 2008 року у віці 55 років помер її чоловік ОСОБА_2 На момент смерті він постійно проживав з нею в квартирі АДРЕСА_1. У звязку з тим, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 як переживши дружина спадкодавця, вона фактично вступила в управління та володіння майном, що належало чоловіку. В даний час у неї виникла необхідність оформити спадкові права на гараж №б/н по вул. Незалежності (Радянська), 50 в м. Бахмут (Артемівськ) після смерті чоловіка. Після відвідування нотаріуса та БТІ зясувалось, що гараж не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації і не значиться як введений в експлуатацію,а зараз вони не можуть провести реєстрацію гаража на імя померлого. Забудовник спірного гаражу її чоловік помер, у звязку з чим за ним не можна визнати право власності на обєкт будівництва, так як він не виконав усіх обовязків забудовника, тобто не ввів в експлуатацію нежитлове приміщення. Вважає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Просить позов задовольнити.

Позивача в судове засідання не з'явилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов просив задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибула, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала суду письмове заперечення про розгляд справи у їх відсутність, де також зазначила, що позовні вимоги вони не визнають, оскільки вони є безпідставними. Рішенням виконкому Артемівської міської ради народних депутатів від 02 серпня 1995 року №530 було вирішено дозволити видати правовстановлюючі документи на самовільно побудований гараж по вул. Радянська, 50, у м. Артемівську чоловіку позивача ОСОБА_2, який помер 09 грудня 2008 року. Зазначеним рішенням визначено будівництво гаражу як самочинне. При цьому, ОСОБА_2 не виконав вищевказане рішення в частині отримання правовстановлюючих документів на самочинно побудований гараж та не реалізував за життя належної реєстрації права власності на самочинне будівництво. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що земельна ділянка під нежитловим приміщенням (гаражем) по вул. Незалежності, 50 у м. Бахмуті передавалася у встановленому законом порядку та знаходиться на законних підставах у користуванні. Земельна ділянка за адресою: вул. Незалежності, 50 (раніше Радянська) у м. Бахмут, на якій розташоване нежитлове приміщення (гараж), знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Бахмута. У власність чи користування фізичним та юридичним особам земельна ділянка не надавалась. На час відкриття спадщини 09 серпня 2008 року померлому ОСОБА_2 не належало житлове приміщення (гараж) за адресою: вул. Незалежності, 50 (раніше Радянська) у м. Бахмуті. Підтвердженням спадщини на незавершене будівництво є документи, на підставі яких спадкодавцем в законний спосіб велось будівництво, та технічний паспорт на фактично виконане будівництво, виготовлений бюро технічної інвентаризації на замовлення спадкоємця. З урахуванням того, що ОСОБА_2 фактично не отримав правовстановлюючі документи на нежитлове приміщення (гараж) по вул. Незалежності (раніше Радянська), 50 у м. Бахмуті та не зареєстрував за собою право власності у встановленому законодавством порядку, зазначене майно, а саме, самовільно побудований гараж, не може бути включено до складу спадщини. До його спадкоємця за законом дружини ОСОБА_1 не переходять права та обовязки забудовника в порядку спадкування, у тому числі, право державної реєстрації нежитлового приміщення (гаражу), а тому просить у задоволені позову відмовити.

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017 року, № 2147-VIII) за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням виконкому Артемівської міської ради народних депутатів від 02 серпня 1995 року (а.с.5)вирішено дозволити ОСОБА_2 видати правовстановлюючі документи на самовільно побудований гараж по вул. Радянська, 50. Право власності ОСОБА_2 на вказане нежитлове приміщення (гараж) у встановленому законом порядку не зареєстроване, що підтверджується даними технічного паспорту на нежитлове приміщення.

09 грудня 2008 року помер ОСОБА_2 у віці 55 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-НО №351992 (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №447694 (а.с.10) ОСОБА_2 03 листопада 1973 року одружився з ОСОБА_3, після чого у обох стало прізвище у нього ОСОБА_2, у неї ОСОБА_2.

Згідно копії квитанції про сплату земельного податку (а.с.11)31 липня 2010 року позивач сплатила земельний податок у розмірі 1,79.

З копії архівної копії рішення Артемівської міської ради народних депутатів від 23 травня 2017 року (а.с.12) вбачається, що виконком міської ради народних депутатів вирішив видати правовстановлюючі документи на гаражі, сараї, підвали і інші господарського призначення будівлі, які знаходяться у особистому користуванні громадян, самовільно побудованих без порушення санітарних і гігієнічних норм до 01 квітня 1994 року.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п.8 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справа про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Аналізуючи досліджені у судовому засідання обставини та докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та приходить до висновку, що за вінокуровою Т.В. необхідно визнати права та обовязки забудовника нежитлового приміщення (гаражу), що знаходиться за адресою: м. Бахмут, вул. Незалежності (раніше Радянська), 50, з правом здачі гаражу в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 09 грудня 2008 року.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо того, що ОСОБА_2 фактично не отримав правовстановлюючі документи на нежитлове приміщення (гараж) по вул. Незалежності (раніше Радянська), 50 у м. Бахмуті та не зареєстрував за собою право власності у встановленому законодавством порядку, зазначене майно, а саме самовільно побудований гараж, не може бути включено до складу спадщини, оскільки рішенням виконкому Артемівської міської ради народних депутатів № 530 від 02 серпня 1995 року надано дозвіл на видачу правовстановлюючих документів на самовільно збудований гараж по вул. Незалежності (раніше Радянська), 50 в м. Бахмуті. Тобто, наявність відповідного рішення є умовою для прийняття відповідного нежитлового приміщення (гаражу) в експлуатацію та отримати правовстановлюючі документи. Тож позов слід задовольнити.

За клопотанням позивача суд залишає судові витрати за нею.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 6, 12, 77-81, 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, про визнання права забудовника нежитлового приміщення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, право забудовника в порядку спадкування для введення в експлуатацію нежитлового приміщення гаражу та отримання правовстановлюючих документів на гараж №б/н по вулиці Незалежності (Радянська), 50 в місті Бахмут (Артемівськ) Донецької області в порядку спадкування після ОСОБА_2, який помер 09 грудня 2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана за порядком передбаченим ст. 355 ЦПК України та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А.Брежнев