Єдиний унікальний номер 341/518/18
Номер провадження 2/341/345/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 травня 2018 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворох З.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комарівська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Комарівська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Шашкевича, 167а, с. Комарів, Галицького району, Івано-Франківської області. У зазначеному житловому будинку також зареєстровані вона, син ОСОБА_3, 1994 року народження, син ОСОБА_4, 1993 року народження та колишній чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає з жовтня 2005 р. після розірвання між ними шлюбу, але продовжує бути зареєстрованими за вказаною адресою. Відповідач жодних дій по утриманню будинку не здійснює. Позивач не в змозі вільно розпоряджатись своїм майном, у зв'язку з чим змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи через розміщене оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. жодних заяв щодо подальшого руху справи до суду не скерував.

Третя особа - Комарівська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області представника у судове засідання не скерувала. Сільським головою Бойко О. подано до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника сільської ради.

Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У вказаному будинку зареєстровані також її син ОСОБА_3, 1994 року народження, син ОСОБА_4, 1993 року народження та колишній чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3., що підтверджується копією довідки, виданою виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 164 від 14 березня 2018 року.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 22 лютого 2018 року, № 134 вбачається, що ОСОБА_2 не прожива за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.

Судом встановлено, що єдиним власником спірного помешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на даний час є позивач.

Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у витратах по утриманню будинку, не сплачує комунальні та інші платежі, не допомагає позивачу в проведенні поточних ремонтів.

Таким чином суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 добровільно покинув будинок, у якому зареєстрований, а оскільки він не проживає без поважних причин більше одного року у вказаному будинку, то в силу цього втратив право на користування житлом, у зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Враховуючи те, що зняття з реєстрації місця проживання не належить до компетенції суду, відсутній спір з органом реєстрації щодо зняття з реєстрації місця проживання, відтак в позові в частині вимог зобов'язати Комарівську сільську раду Галицького району Івано-Франківської області зняти з реєстрації місця проживання фізичної особи слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-259, 280-289 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 405 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комарівська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В решті частини позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляійна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:Ю. Д. Максимчин