Єдиний унікальний номер 235/5229/17 Номер провадження 22-ц/775/600/2018
Категорія 26 Номер провадження 22-ц/775/600/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді-доповідача: Новікової Г. В.,

суддів: Гапонова А.В., Кішкіної І.В.

за участю секретаря: Глушко С. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Красноармійського міськрайонного суду від 13 грудня 2017 року (під головуванням судді Хмельової С.М.) у справі за позовом ОСОБА_2 до регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, структурний підрозділ «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди,завданої каліцтвом на виробництві, (номер справи 235/5229/17) -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування посилався на те, що з квітня 2001 року він працював у структурному підрозділі «Станція Красноармійськ » регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 24 квітня 2016 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено акт за формою Н-1 13 лютого 2017 року. В результаті травмування було зруйновано все його життя, розбиті мрії. Після травмування йому було ампутовано праву руку і за висновком МСЕК від 28.09.2017 року встановлено безстроково 60% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. З моменту реабілітації він зрозумів, що втратив здоров'я та звичне для нього життя, адже він втратив можливість робити все, що робив до травмування. Внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень він морально та фізично страждає. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200000 грн..

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 13 грудня 2017 року позовні вимоги задоволені частково. З регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача стягнуто 75000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник підприємства просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що відсутня вина підприємства,так як в акті за формою Н-1 позивача визнано особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці, який знаходився на підніжці локомотиву, який рухався біля негабаритного місця, а також перебував у стані алкогольного сп'яніння легкого ступеню.

Підприємство вважає, що заявлена сума відшкодування моральної шкоди занадто велика та безпідставна.

В судове засідання з'явилися ОСОБА_2 та його представник-адвокат ОСОБА_3.Представники регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення повісток(а.с.223-225).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд повно і правильно встановив фактичні обставини по справі, дав їм належну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Висновки суду підтверджуються актом за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, згідно якого 24 квітня 2016 року об 11год. 50 хв. складач поїздів ОСОБА_2, знаходячись на підніжці локомотива ЧМЕ-3 при виконанні трудових обов'язків, відхилився від вертикального положення, в результаті чого зачепився за стійку в»їздних воріт вагонного депо, яку проїжджав локомотив та впав на міжколійя фракційної колії та стрілочного переводу №205, в результаті чого права рука ОСОБА_2 потрапила під першу колісну пару вагона і була пошкоджена.

Висновком МСЕК від 28.09.2017 року позивачу вперше безстроково встановлено 30% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності.

Суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що внаслідок ушкодження здоров'я, яке пов'язане з виконанням трудових обов'язків позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає, неможливість відновлення здоров'я, порушення нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеження умов праці.

Висновок суду підтверджується тим, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з квітня 2001 року, що підтверджується копією трудової книжки та не оспорюється відповідачем.

Право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення стійкої втрати професійної працездатності вперше висновком МСЕК від 28.09.2017 року.

Відповідно до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 року ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня страти професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначив в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховано характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках у зв'язку із ампутацією руки, конкретні обставини справи. Висновки суду першої інстанції узгоджуються з положеннями ст.ст.160, 237-1 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутня вина підприємства в спричиненні каліцтва, так як позивача визнано особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці, який знаходився на підніжці локомотиву, який рухався біля негабаритного місця, а також перебував у стані алкогольного сп'яніння легкого ступеню, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки спростовуються встановленими обставинами та не відповідають вимогам ст. 160 КЗпП, якою передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. В акті за формою Н-1 від 14.02.2017 року зазначено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці крім складача ОСОБА_2 вказано і начальника структурного підрозділу «Красноармійське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_4, який не організував безпечне утримання негабаритного місця, а саме: нанесення попереджувального забарвлення або установки знаку «Негабаритне місце»,чим порушено п.7.5.1 та 7.2 Правил застосування знаків та маркування безпеки на об'єктах залізничного транспорту загального користування та п.2.11.б ГОСТУ 12.4.026-76 Системи стандартів безпеки праці та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Щодо перебування ОСОБА_2 в стані легкого алкогольного сп'яніння, то саме на підприємство покладено обов'язок створити безпечні умови праці та не допускати до роботи осіб в стані алкогольного сп'яніння,однак ОСОБА_2 М,В. було допущено до роботи в такому стані.

Наявність окремих думок у членів комісії, які приймали участь у розслідуванні нещас- ного випадку, який стався зі ОСОБА_2, не впливає на правильність висновку суду першої інстанції про спричинення позивачеві моральної шкоди в результаті його травмування під час виконання службових обов'язків.

Оспорюючи наявність підстав для відшкодування підприємством моральної шкоди, представник відповідача між тим зазначив, що заявлена сума відшкодування моральної шкоди занадто велика та безпідставна, чим фактично погодився із тим, що позовні вимоги обґрунтовані лише в іншому розмірі. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню суд першої інстанції врахував характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань ступеня вини відповідача, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини справи.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим. Вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 13 грудня 2017 року залишити без змін, поновивши його дію.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16 травня 2018 року.

Судді: