РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10029/17

Провадження № 2/643/987/18

16.05.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Насирової М.М.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу-,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в особі представника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 30000,00 доларів США.

В обґрунтування вимог зазначила, що 26.04.2013 він уклала з відповідачем договір позики, відповідно до якого передала відповідачу кошти в сумі 60000,00 доларів США, про що було складено розписку. Термін повернення коштів в розписці не зазначений, але в усній формі відповідач пообіцяв повернути кошти найближчим часом. До теперішнього часу відповідач повернув борг частково, в розмірі 30000,00 доларів США. На даний час залишок боргу відповідачем не повернуто, добровільно повернути борг не бажає. У зв'язку з неповерненням відповідачем боргу, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 30000,00 доларів США та відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 8120,00 грн.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 26.04.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики відповідно до якого ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 прийняв грошові кошти в сумі 60000,00 доларів США. На підтвердження укладання договору позики ОСОБА_3 надав позивачу розписку написану власноручно. 29.10.2013 відповідач повернув позивачу грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США, 05.11.2013 - 15000,00 доларів США та 20.01.2015 - 5000,00 доларів США. (а.с.7-8).

На теперішній час відповідачем борг в повному обсязі не повернуто, таким чином, заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 складає 30000,00 доларів США.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13).

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що діяв на день звернення до суду з зазначеним позовом.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Оскільки позивачем до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 гривень.

За таких обставин, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору у розмірі 8120,00 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Китаю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки Китаю, місце реєстрації: АДРЕСА_1) суму заборгованості за розпискою від 26.04.2013 у розмірі 30 000 доларів США, що еквівалентно в гривнях за офіційним курсом Національного банку України на день розгляду справи становить 786 324 (сімсот вісімдесят шість тисяч триста двадцять чотири) гривень 21 копійок

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Китаю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки Китаю, місце реєстрації: АДРЕСА_1), витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 8120 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.В. Поліщук