АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/675/17 Головуючий суддя І інстанції Сиротников Р. Є.
Провадження № 22-ц/790/972/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 643/675/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на батька, з апеляційною скаргою ОСОБА_3, до якої приєднався ОСОБА_2,на рішення Московського районного суду міста Харкова від 07 червня 2017 року у складі судді Сиротникова Р.Є., -

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що з 10 червня 2008 року він має статус інваліда другої групи, крім того страждає на декілька тяжких захворювань, у звязку з чим є непрацездатним, отримує пенсію у розмірі 1 320 гривень на місяць. На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року з його сина ОСОБА_3 стягуються аліменти на його користь у розмірі 1 759 гривень щомісячно, а рішенням цього ж суду від 07 грудня 2015 року з іншого сина - ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно. Посилаючись на те, що відповідачі з 2016 року аліменти не сплачують, він потребує значних коштів у звязку з необхідністю придбання дієтичних продуктів харчування, ОСОБА_1 просив стягнути додаткові витрати з ОСОБА_3 6 860 гривень, а з ОСОБА_2Б 4 000 гривень щомісячно, починаючи з 16 січня 2017 року.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 07 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 10 860 гривень додаткових витрат на утримання непрацездатного батька, починаючи з 19 січня 2017 року, та по 320 гривень судового збору з кожного в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, до якої приєднався ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, що аліменти на утримання батька він сплачує, на його утриманні також перебувають двоє неповнолітніх дітей, дружина, непрацездатна мати та частково непрацездатний молодший брат, позивачем не доведено необхідності додаткових витрат на дієтичне харчування та їх розмір.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що обидва його сини мають роботу, інших осіб на їх утриманні немає, необхідність дієтичного лікування підтверджується медичними документами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертної комісії № 160573 від 27 червня 2016 року.

Позивач є батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто аліменти, розмір яких після індексації складає 1 759 гривень щомісячно.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року з ОСОБА_2 також стягнуто аліменти на утримання батька у розмірі 500 гривень щомісячно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем необхідності у додаткових витратах, повязаних з придбанням продуктів дієтичного харчування та наявності у відповідачів матеріальної можливості фінансування додаткових витрат у розмірі 10 860 гривень на місяць.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 202, 203 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ознаками доказів є їх достовірність та достатність.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 79,80 ЦПК).

Обґрунтовуючи необхідність придбання продуктів дієтичного харчування, позивачем надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого від 05 травня 2015 року, в якій рекомендовано дієту, стіл № 9/10 по Певзнеру.

Жодних інших доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

Крім того, у наданому позивачем розрахунок розміру додаткових витрат позивачем наведено перелік продуктів харчування, які зі слів ОСОБА_1, складають дієту № 10 для хворих серцево-судинними захворюваннями та дієту № 9 для хворих цукровим діабетом із зазначенням цін продуктів харчування, достовірність яких жодним чином не доведено.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведено на підставі належних та достатніх доказів своїх позовних вимог, що є його процесуальним обовязком відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, до якої приєднався ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 07 червня 2017 року скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на батька відмовити.

Понесені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 704 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_4