Провадження №2/447/230/18
Справа №447/2512/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

10.05.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Павлів В. Р.

за участю секретаря судового засідання Волківської Н.Б.

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування Миколаївської РДА про усунення перешкод у користуванні будинком та вселення ,-

в с т а н о в и в:

15.11.2017 року позивач в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6 звернулась в суд із позовоною заявою до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування Миколаївської РДА, Золочівська місцева прокуратура Львівської області про усунення перешкод у користуванні будинком та вселення. В обгрунтування позову покликається на те, що 22.06.2002 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та перейшла жити до свого чоловіка в будинок №15 по вул. Міцкевича в м. Миколаєві Львівської області, їхні діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_6 з народження також були зареєстровані у вказаному будинку. Після смерті власника будинку ОСОБА_10, такий успадкувала мати чоловіка позивача - ОСОБА_11, за домовленістю із якою вони здійснили покращення умов проживання у будинку.

Чоловік позивача ОСОБА_9 помер 16.01.2015 року, а його мати, ОСОБА_11, померла 03.01.2016 року, та залишила заповіт, яким заповіла все майно відповідачу ОСОБА_7

Позивач вважає, що в результаті здійснених поліпшень у вказаному житловому будинку, його вартість значно зросла, її та покійного чоловіка ОСОБА_9 право проживання в будинку як членів сім'ї власника трансформувалось у право проживання в будинку як співвласників. Однак, відповідачі не тільки не визнають її права та права покійного чоловіка ОСОБА_9 на частку у будинку, але також і порушують її з дітьми право на проживання у будинку та чинять перешкоди в користуванні ним. А неодноразові намагання позивача вселитись у вказаний будинок завершувались сварками. У зв'язку з наведеним позивач ОСОБА_4 була змушена звернутись в суд із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила такі задовольнити. Додатково пояснила, що на сьогоднійшній день вона з дітьми продовжує бути зареєстрованою у вказаному будинку та іншого житла у них немає. Однак, відповідачі чинять перешкоди в користуванні вказаним будинком, зокрема вона у 2016 році та у 2017 році намагалась вселитись у нього, однак відповідачі їй у цьому перешкоджали.

Представник позивача ОСОБА_12 в судовому засіданні вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, та просила такі задовольнити, пояснила суду, щопозивач ОСОБА_4 разом з дітьми має намір вселитись у вказаний будинок, оскільки іншого житла у них немає, на даний момент позивач разом з дітьми живуть в орендованій квартирі.

ОСОБА_2 - представник відповідача ОСОБА_7, в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Додатково пояснила, що позивачу жодним чином не чиняться перешкоди у користуванні майном, оскільки фактично у неї відсутні будь-які права на таке майно.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що позивач ОСОБА_4 добровільно покинула будинок по вул. Міцкевича, 15, забравши двох неповнолітніх дітей. На даний час вона майже чотири роки проживає за іншою адресою, а отже, фактично та юридично втратила право на проживання та користування вказаним будинком.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Додатково пояснила суду, що на час коли позивач залишила будинок, у ньому залишились її речі та речі старшого сина. Також позивач ОСОБА_4 неодноразово намагалась вселитись у даний житловий будинок, однак вона разом із ОСОБА_7 перешкоджали ОСОБА_4 в цьому, оскільки на час спроб вселення в суді перебував на розгляді позов щодо оспорення заповіту.

Третя особа орган опіки та піклування Миколаївської РДА в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відомостей про причини його неявки у суду немає.

Третя особа: Золочівська місцева прокуратура Львівської області в судове засідання не зявилась також, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Згідно зі ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1) і серед способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дій, що порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення (пункти 3, 4 ч.2).

Судом встановлено, що між сторонами існує тривалий конфлікт з приводу користування житловим будинком за адресою вул. Міцкевича, 15, м. Миколаїв Львівської області.

Як передбачено ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що після укладення шлюбу із покійним ОСОБА_9, ОСОБА_4 вселилась в будинок №15 по вул. Міцкевича як член сімї власника зі згоди власника та всіх членів сімї, а отже, набула права користування житлом на рівні з іншими членами сімї. Позивачем разом із покійним чоловіком ОСОБА_9 був здійснений ремонт будинку, в результаті чого його вартість значно зросла. Також у зазначеному будинку зареєстровані неповнолітні діти позивача та покійного ОСОБА_9 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Даний факт стверджується копією паспорта позивача (а.с. 56), довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування особи від 04.08.2015 року №32/2522(а.с. 57), довідкою виданою «МКП ЖКУ» від 02.03.2016 року №1685(а.с. 55), довідкою МКП «ЖКУ» від 10.03.2016 року №1783 (а.с. 58) та копією будинкової книги (а.с.48-53)

Однак, неодноразові спроби позивача ОСОБА_4 з неповнолітніми дітьми вселитись у будинок по вул. Міцкевича, 15 в м. Миколаєві Львівської області завершувались скандалом та недопуском їх у зазначений будинок. Підтвердженням цього є матеріали, зареєстровані в ЖЄО Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області за №3660 від 04.07.2016 року та №3492 від 11.07.2017 року (а.с. 59-63)

Допитаний судом свідок ОСОБА_13 показала, що суду, що влітку 2016 року, а саме: в липні місяці, їй зателефонувала позивач ОСОБА_4 з проханням допомогти перенести речі у спірний житловий будинок, однак, родичі покійного чоловіка ОСОБА_9 перешкоджали їй у спробі вселення, у звязку з чим позивач була змушена викликати поліцію.

Свідок ОСОБА_14 показав суду, що в липні 2017 року зателефонувала подруга його дружини ОСОБА_4 з проханням про допомогу відкрити двері в житловому будинку за адресою вул. Міцкевича, 15 м. Миколаїв, Львівської області. Однак, при спробі вселитись на дверях будинку стояла відповідач ОСОБА_8 та не давала зайти.

Покликання відповідачів на факт тривалого непроживання позивача із дітьми у житловому будинку по вул. Міцкевича, 15 в м. Миколаєві Львівської області не можуть бути підставою для відмови в позові, окільки, як встановлено, в судовому засіданні, даний факт є вимушеним та зумовлений діями відповідачів.

З огляду на викладене, суд, вважає встановленим факт здійснення позивачу перешкод у користуванні спірним будинком, тому її права та права неповнолітніх дітей підлягають захисту шляхом усунення таких перешкод та вселення.

Керуючись ст.ст.12,13,81, 223, 263, 265 ЦПК України, ст. 47 КУ, ст. 16 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перешкоди в користуванні будинком №15 по вул. Міцкевича в м. Миколаєві Львівської області та вселити їх в даний будинок №15 на вул. Міцкевича в м. Миколаїв Львівської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області.

Суддя Павлів В. Р.