Справа № 524/1645/18
Провадження №2/524/1329/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У березні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1.
З 2016 року відповідач за вказаною адресою не проживає і його особистих речей в квартирі немає.
Просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не прибули, просили справу розглянути за їх відсутності, відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надали письмові заяви.
Представники третіх осіб - Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, ТОВ «Житлорембудсервіс» у судове засідання не прибули, просили справу розглянути за їх відсутності, про що надали письмові заяви.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно ст. 391 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачеві ОСОБА_1 на підставі договору міни від 11 грудня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори, реєстровий № 822.
У згаданій квартирі є зареєстрованими позивач, відповідач ОСОБА_2, котрий не проживає у квартирі з 2016 року без поважних на те причин та підстав. Особисті речі відповідача в квартирі АДРЕСА_1 відсутні. У даний час фактичне місце проживання відповідача - Кременчуцький район, с. Потоки, вул. Озерна, 22.
Вказані обставини постають також з наявних у справі копій свідоцтва про право на житло, довідки про склад сімї, акту про не проживання.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позову.
Враховуючи наведені обставини, згоду відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування спірним житловим приміщення згідно ст. 405 ЦК України, оскільки не проживають у вказаному житловому приміщенні більше одного року. При цьому, суд застосовує ст. 405 ЦК України, оскільки спірне приміщення належить позивачеві на праві приватної власності.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не ставив вимогу про стягнення з відповідача на його користь коштів у повернення сплаченого судового збору, а також не наполягав на стягненні сплаченого судового збору, про що подав письмову заяву.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 12 в будинку № 26 по проспекту Лесі Українки у м. Кременчуці.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області безпосередньо або через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти діб з дня проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: