У Х В А Л А

8 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 372/1988/15-ц

Провадження № 14-172 цс 18

Велика Палата Верховного Суду у складі :

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Князєва В.С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства (далі також - ДП) «Київське лісове господарство» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними правочинів, витребування земельних ділянок, визнання недійсними державних актів, визнання відсутнім права

за заявою заступника Генерального прокурора України (далі також - заявник) про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2017 року та

в с т а н о в и л а:

у травні 2015 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Київське лісове господарство» звернувся до суду із зазначеним позовом.

21 липня 2015 року Обухівський районний суд Київської області ухвалою відкрив провадження у справі.

29 жовтня 2015 року Обухівський районний суд Київської області ухвалив рішення, яким у позові відмовив.

30 червня 2016 року Апеляційний суд Київської області ухвалою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

Рішення судів мотивовані, зокрема, тим, що з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які подаються від імені держави та спрямовані на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади. Суди вказали, що на такі позови поширюється припис статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року № 6-68цс15.

Під час розслідування кримінальної справи № 47-976 у 2008 і 2010 роках органи слідства запитували від ДП «Київське лісове господарство» документи й інформацію, допитали колишніх і чинних на той час керівників цього підприємства. Тому апеляційний суд вважав правильним висновок суду першої інстанції про те, що ДП «Київське лісове господарство» було обізнане з 2008 року про факти, якими прокурор у обґрунтовує позовні вимоги, а відтак, прокурор і позивачі пропустили позовну давність без поважних причин.

1 лютого 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою залишив без змін рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року.

Суд касаційної інстанції мотивував рішення тим, що прокурор у травні 2015 року подав позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Київське лісове господарство», які довідалися або могли довідатися про порушення їхнього права під час розслідування кримінальної справи у 2008 та 2010 роках. Ця кримінальна справа була порушена у 2008 році прокуратурою Київської області за фактом службового підроблення державних актів на право власності на земельні ділянки у межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Суд касаційної інстанції врахував те, що органи слідства запитували від ДП «Київське лісове господарство» документи й інформацію, допитали колишніх і чинних на той час керівників цього підприємства. А відтак, вважав, що суди першої й апеляційної інстанцій відмовили у позові дійшовши обґрунтованого висновку про те, що прокурор звернувся до суду з позовом, пропустивши три роки позовної давності, і не надав будь-яких доказів поважності причин такого пропуску.

У квітні 2017 року відповідно до пунктів 1 і 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України в редакції, чинній на той час, заявник звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2017 року (далі - заява про перегляд судового рішення).

Підставою для такого перегляду вважає: 1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 256, 257, 261, 267 ЦК України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення заступник Генерального прокурора України звертає увагу на:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2016 року у справі № 608/969/13-ц,

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року у справі № 6-34931ск15,

- постанову Вищого господарського суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5017/3702/2012,

- постанову Вищого господарського суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 5015/3297/12,

- постанову Вищого господарського суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 910/27025/14,

- постанову Верховного Суду України від 20 серпня 2013 року у справі № 3-18гс13,

- постанову Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15,

- постанову Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-34931ск15,

- постанову Верховного Суду України від 8 червня 2016 року у справі № 6-3029цс15.

У цих судових рішеннях, на думку заявника, інакше застосовані зазначені норми матеріального права, ніж у цій справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року (далі - Закон України № 2147-VІІІ), яким ЦПК України викладений у новій редакції.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року вказану заяву разом із доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду.

7 лютого 2018 року суддя Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відкрив провадження у справі.

2 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Підпункт 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ передбачає, що якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 3602 ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Враховуючи, що позивач оскаржує судові рішення з підстав неоднакового застосування однієї норми матеріального права судами касаційної інстанції різної юрисдикції з посиланням на відповідні рішення цих судів, заява згідно з правилами, що діяли на час її подання, повинна була розглядатися на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України. А тому справа на підставі підпункту 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ була передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду приймає цю справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

А тому справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, підпунктом 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними правочинів, витребування земельних ділянок, визнання недійсними державних актів, визнання відсутнім права, за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 6 червня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкО. Б. Прокопенко
С. В. БакулінаЛ. І. Рогач
В. В. БританчукІ. В. Саприкіна
В. І. ДанішевськаО. М. Ситнік
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська
Н. П. Лященко