Справа № 344/9401/17
Провадження № 2/344/1077/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилалась на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.10.2015 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, вирішено стягувати з відповідача аліменти в твердому грошовому розмірі по 470 грн. щомісячно до 31.03.2018 року та 6667грн. додаткових витрат. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.02.2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 20.10.2015 року скасовано, та позов задоволено частково, вирішено стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 800грн. щомісячно, починаючи з 04.06.2015 року, в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат відмовлено. На виконання вказаного рішення позивачем отримано виконавчий лист № 344/7929/2015 року та подано його на виконання у ВДВС Івано-Франківського МУЮ, де 22.03.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 50584010 щодо виконання вказаного рішення апеляційного суду. Однак станом на 25.07.2017 року судове рішення відповідачем не виконується. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів з 04.06.2015 року розмір пені, яку зобовязаний сплатити відповідач станом на 25.07.2017 року складає 6336грн. На підставі наведеного просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 6336грн.

20.11.2017 року представник позивача ОСОБА_4 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.38), в якій просила стягнути з відповідача в користь позивача неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини у розмірі 7072грн., додала уточнений розрахунок пені.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, заяві про збільшення розміру позовних вимог, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечила,зазначила, що в порядку примусового виконання рішення суду державним виконавцем в березні 2017 року було накладено арешт на кошти боржника,а тому вини відповідача не має, крім того, рішення суду було оскаржено в касаційному порядку, на підставі наведеного просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.02.2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Івано-Франківського міського суду від 20.10.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у Вищій школі економії і інновацій (м. Люблін, Республіка Польща) у твердій грошовій сумі по 800грн. щомісячно на період навчання, починаючи з 04 червня 2015 року. В задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 відмовлено (а.с.3-5).

16.02.2016р. Івано-Франківським міським судом було видано виконавчий лист № 344/7929/2015 року (а.с.6).

22.03.2016 року представник стягувача ОСОБА_4 звернулась із заявою до ВДВС Івано-Франківського МУЮ про примусове виконання рішення суду, в якій просила відкрити виконавче провадження і забезпечити стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів (а.с.26).

Постановами від 13.06.2016 року та від 22.11.2016 року про арешт коштів боржника, державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ у ВП № 50584010 при примусовому виконання виконавчого листа № 344/7929/2015 від 16.02.2016 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «ОСОБА_6 Аваль», АТ «УкрСиббанк» та належать боржнику ОСОБА_2 (а.с.41,42).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.11.2017 року рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.02.2016 року залишено без змін (а.с.72-75).

Відповідно до вимог ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому, при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року по справі № 6-81 цс 13 та 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-1477цс15, 6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Представник позивача в уточненій заяві просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі суми заборгованості 7072грн.

В судовому засіданні представником позивача зазначено, що станом на 31.10.2017 року позивачем отримано аліменти в розмірі 21600грн., про що надано копії банківського рахунку (а.с.46), зазначила, що заборгованість станом на 01.11.2017 року складає 1600грн., а тому розмір нарахованої пені на заборгованість становить 7072грн.

Як вбачається з розрахунку неустойки (пені) за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, сума пені за несплату аліментів за період з 04.06.2015 року по 31.10.2017 року складає 7072грн. (а.с.39-40)., а саме: за червень 2015 року пеня становить 240грн. (800*1%*30); за липень 2015 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за серпень 2015 року пеня становить 248грн. (800*1%*31), за вересень 2015 року пеня становить 240грн. (800*1%*30), за жовтень 2015 року пеня становить 248грн. (800*1%*31), за листопад 2015 року пеня становить 240 грн. (800*1%*30), за грудень 2015 року пеня становить 248 грн. (800*1%*31); за січень 2016 року пеня становить 248грн. (800*1%*31), за лютий 2016 року пеня становить 232грн. (800*1%*29), за березень 2016 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за квітень 2016 року пеня становить 240грн. (800*1%*30); за травень 2016 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за червень 2016 року пеня становить 240грн. (800*1%*30); за липень 2016 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за серпень 2016 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за вересень 2016 року пеня становить 240грн. (800*1%*30); за жовтень 2016 року пеня становить 248грн. (800*1%*31), за листопад 2016 року пеня становить 240 грн. (800*1%*30), за грудень 2016 року пеня становить 248 грн. (800*1%*31); за січень 2017 року пеня становить 248грн. (800*1%*31), за лютий 2017 року пеня становить 224грн. (800*1%*28), за березень 2017 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за квітень 2017 року пеня становить 240грн. (800*1%*30); за травень 2017 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за червень 2017 року пеня становить 240грн. (800*1%*30); за липень 2017 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за серпень 2017 року пеня становить 248грн. (800*1%*31); за вересень 2017 року пеня становить 240грн. (800*1%*30); за жовтень 2017 року пеня становить 248грн. (800*1%*31).

Даний розрахунок перевірений судом.

В свою чергу представником відповідача в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, оскільки примусове виконання рішення суду, на думку суду вже свідчить про неналежне виконання.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суду надано докази прострочення сплати аліментів відповідачем і виниклу у зв'язку з цим заборгованість, яка і не оспорюється. В свою чергу відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникла не з його вини, а за таких обставин та з урахуванням доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. з відповідача в дохід держави.

Тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень в дохід держави.

На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 258 ЦК України, керуючись ст.ст.4,12,13,81,82,141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, і/н НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, і/н НОМЕР_2, неустойку (пеню) за несплату аліментів в розмірі 7072 (сім тисяч сімдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, і/н НОМЕР_1, на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції.

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 05 червня 2018 року.