Справа № 315/1075/17
Номер провадження № 2/315/12/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Романько О.О.,

за участю секретаря судового засідання: Сухової С.М.,

представника позивача: Гриня В.І.,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе цивільну справу за позовною заявою Гуляйпільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2017 року до Гуляйпільського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Гуляйпільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав.

25 січня 2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області задоволено заяву представника позивача - Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, про залишення частини позовних вимог без розгляду. Позовну заяву Гуляйпільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав в частині позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - залишено без розгляду. Продовжено розгляд цивільної справи в іншій частині позовних вимог Гуляйпільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1, від шлюбу з ОСОБА_6 має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, по відношенню до яких ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Далі в позові зазначили, що батько дітей записаний згідно зі ст. 133 СК України. Встановлено, що родина ОСОБА_2 перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей райдержадміністрації з травня 2013 року, оскільки під час планового обстеження родини 07.05.2013 року представниками служби у справах дітей райдержадміністрації, Гуляйпільської ЦРЛ, управління соціального захисту населення РДА, було виявлено відсутність нормальних санітарно-гігієнічних умов для виховання та утримання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і несвоєчасне проходження матір'ю планових медичних обстежень з дитиною в медичній установі. Враховуючи вищевказане, постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.06.2013 року у справі № 315/702/13-п, номер провадження 3/315/271/13 ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Як слідує далі з тексту позовної заяви, у липні 2013 року до служби у справах дітей РДА надійшов лист від 22.07.2013 року № 235 Гуляйпільського районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді, в якому повідомлялося, що під час обстеження родини ОСОБА_2 було виявлено, що на подвір'ї і в будинку порушені санітарно-гігієнічні умови, відсутні належні умови для проживання малолітньої дитини, відсутня постільна білизна на дитячому ліжку і вибиті шибки у віконній рамі. На момент обстеження ОСОБА_2 була вагітна. Враховуючи дані обставини, ОСОБА_2 було попереджено про необхідність створення умов для новонародженої дитини.

Далі в позовній заяві вказали, що у вересні 2013 року до служби у справах дітей райдержадміністрації надійшов лист від 02.09.2013 року № 1315 КУ «Центральна районна лікарня» ГРР, в якому повідомлялося, що ОСОБА_2 народила хлопчика, предметами догляду за дитиною родина була забезпечена не у повному обсязі, перебувала на обліку соціальних служб як неблагополучна.

Також зазначили, що враховуючи те, що факти, викладені у повідомленні медичного закладу, повністю підтвердилися, постановою Гуляйпільського районного суду від 31.10.2013 року № 315/1578/13-ц, провадження № 3/315/607/13 ОСОБА_2 була притягнута до відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

З позову слідує, що 29.11.2013 року, під час обстеження родини ОСОБА_2 соціальними службами було виявлено порушення санітарно-гігієнічних норм, відсутність умов для повноцінного утримання та проживання малолітніх дітей (відсутнє дитяче харчування, теплий одяг для немовлят, дрова та вугілля, температурний режим не відповідав нормі). З метою соціального захисту дітей ОСОБА_2 та двоє її малолітніх дітей були направлені до дитячого відділення КЗ «Гуляйпільська ЦРЛ» для проходження медичного огляду.

Постановою Гуляйпільського районного суду від 24.12.2013 року відповідач була притягнута до відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

11.06.2014 року службою у справах дітей РДА, спільно з Гуляйпільським ВП та районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проведено обстеження умов проживання родини ОСОБА_2 (ОСОБА_2), в ході якого виявлено антисанітарію та бруд в кімнатах і надано термін на усунення порушень. Чергові обстеження 16.02.2015 року та 09.11.2016 року також виявили, що ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої обов'язки по відношенню до своїх малолітніх дітей та 27.01.2017 року була притягнута до відповідальності Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Плановими перевірками 26.06.2017 року, 29.08.2017 року знову було виявлено відсутність нормальних санітарно-гігієнічних умов для виховання та утримання малолітніх дітей.

Від тимчасового направлення дітей до КЗ «Пологівський центр соціально-психологічної реабілітації» ЗОР для надання дітям соціально-психологічної допомоги ОСОБА_2 відмовилась.

Далі в позові зазначили, що кошти, які виплачуються УСЗН - щомісячна допомога при народженні дитини та соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 5086 грн. на місяць витрачаються не за їх цільовим призначенням.

Також в тексті позову зазначено, що у 2010 році гр. ОСОБА_2 вже була позбавлена батьківських прав по відношенню до трьох її малолітніх дітей.

Зазначили також, що 28.06.2017 року представниками Гуляйпільського ВП було складено протоколи за ст. 173 КУпАП та ст. 185 КУпАП на ОСОБА_2 Остання негативно характеризується за місцем проживання, схильна до вживання спиртних напоїв, веде аморальний спосіб життя, часто лишає дітей голодними, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. За повідомленням Гуляйпільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 31.08.2017 року № 371 після проведеної з ОСОБА_2 роботи позитивних змін та покращення не відбулося.

За рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 10.03.2015 року ОСОБА_2 розлучилася із ОСОБА_6 та відновила дошлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Прохають позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та стягнути з неї аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/6 заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття на користь установи, де діти перебуватимуть на повному державному забезпеченні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягав, прохав задовольнити їх у повному обсязі з підстав, які викладені в позові. Додатково пояснив, що з даною родиною служба працює з 2012 року, мати неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, відмовлялася від поміщення дітей до інтернату для покращення родиною житлових умов, Василівським районним судом Запорізької області остання вже позбавлена батьківських прав відносно трьох її дітей.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, прохала відмовити у його задоволенні. Пояснила, що зі своїм співмешканцем - ОСОБА_8, який є біологічним батьком всіх дітей відносно яких розглядається питання, проживає вже 7 років. Діти зареєстровані на її колишнього чоловіка - ОСОБА_6, з яким на даний час вона вже розлучена та не спілкується з 19.01.2009 року, останній батьків або рідних братів та сестер не має, постійно перебуває в психіатричній лікарні. Дітей народжувала майже кожного року, тому не мала змоги розлучитися раніше, бо була вагітною. Тому, при реєстрації дітей, батьком був зазначений ОСОБА_6, а не ОСОБА_8. Отримує на дітей грошові кошти в розмірі близько 4000 грн.. Вказала на те, що проживаючи за зареєстрованим місцем проживання вона не могла навести лад, оскільки не була в будинку господинею, так як всім відала матір співмешканця. Зараз вони з чоловіком придбали будинок у селі Варварівка Гуляйпільського району Запорізької області, де створили всі належні умови для дітей. Зазначила, що на підготовчі заняття з дочкою ОСОБА_9 не ходили, так як вони починаються лише після обіду в сусідньому селі Добропілля і дитина не може стільки часу чекати, адже рейсового автобусу після обіду до їх села немає. Вдома з дітьми виконують прописи, вивчають букви, читають. Діти відвідували дитячі садочки «Веселка» та «Ромашка» в м. Гуляйполе. Останнього разу діти були в садочку 30.12.2017 року. Після зміни місця проживання родини, а саме переїзду до с. Варварівка Гуляйпільського району Запорізької області діти дитячі заклади не відвідували у зв'язку з відсутністю транспортного сполучення та незадовільних погодних умов у зимовий період. Зараз родина придбала автомобіль, яким молодших дітей будуть доставляти у садочок «Веселка» м. Гуляйполе. Також, наразі вони їздили до школи в с. Добропілля Гуляйпільського району Запорізької області, куди цього року буде ходити старша донька, так як с. Варварівка територіально належить до Добропільської сільської ради. До школи їздить шкільний автобус. Всі необхідні документи для зарахування дочки до першого класу Добропільської ЗОШ вона вже подала. Діти не лишаються вдома самі, завжди з бабусею або батьком. В їх родині є всі необхідні речі та одяг. Її діти ніколи не ходили і не просили їсти, вона ніколи не кидала їх. За час розгляду справи, вона сплатила решту суми - 10000 грн. за придбання будинку в с. Варварівка, придбала дрова. Також придбали пральну машину. До вагітності працювала по найму за спеціальністю - маляр-штукатур. Чоловік працює за наймом, в теплу пору року отримує прибуток близько 350 грн. на день, найбільше, що вони отримують вдвох за день робіт - 1000 грн.. Прохала не позбавляти її батьківських прав, зазначивши, що така ситуація більше ніколи не повториться.

В силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно висновку Гуляйпільської РДА, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_6 № 211/01-39 від 14.09.2017 року, слідує, що родина з травня 2013 року перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей Гуляйпільської райдержадміністрації як асоціальна, обстежувалася представниками служби у справах дітей РДА, Гуляйпільської ЦРЛ та Гуляйпільським відділом поліції 29.11.2013 року, 11.06.2014 року, 16.02.2015 року, 09.11.2016 року, 26.06.2017 року, 29.08.2017 року, під час кожного обстеження комісією виявлялися незадовільні санітарно-гігієнічні умови для виховання та утримання малолітніх дітей, за їх результатами ОСОБА_2 12.06.2013 року, 31.10.2013 року, 27.01.2017 року притягалася до адміністративної відповідальності. ОСОБА_2 отримує соціальну допомогу, що витрачається нею не за призначенням. Встановлено, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16.12.2010 року ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав по відношенню до трьох малолітніх дітей. Батько дітей ОСОБА_6 вихованням та утриманням дітей не займається. Враховуючи вищевказане, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області 15.09.2015 року, НОМЕР_1, батьком дитини є: ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_2 (а.с. 6). Те ж саме підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. В актовому записі внесені відомості про припинення шлюбу між батьками на підставі рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16 березня 2015 року. Матері відновлено дошлюбне прізвище «ОСОБА_2». Громадянство, місце проживання батька документами не підтверджено. Паспорт батька не пред'являвся. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 СК України, оскільки наявна інформація в Державному реєстрі про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 16 листопада 2007 року, актовий запис складений виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с. 6 на звороті, 7).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області 17.09.2013 року, НОМЕР_2, батьком дитини є: ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_2 (а.с. 8). Те ж саме підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Громадянство, місце проживання батька документами не підтверджено. Паспорт батька не пред'являвся. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 СК України, оскільки наявна інформація в Державному реєстрі про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 16 листопада 2007 року, актовий запис складений виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с. 8 на звороті, 9).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області 07.09.2012 року, НОМЕР_3, батьком дитини є: ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_2 (а.с. 10). Те ж саме підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Громадянство, місце проживання батька документами не підтверджено. Паспорт батька не пред'являвся. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 СК України, оскільки наявна інформація в Державному реєстрі про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 16 листопада 2007 року, актовий запис складений виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с. 10 на звороті, 11).

ОСОБА_2 неодноразово притягувалася Гуляйпільським районним судом Запорізької області до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП - за порушення ст. 150 СК України, а саме: 31.10.2013 року за ч. 2 ст. 184 КУпАП - накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 34 грн. (а.с. 15); 24.12.2013 року - за ч. 2 ст. 184 КУпАП - накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 68 грн. (а.с. 14); 27.01.2017 року - за ч. 1 ст. 184 КУпАП - накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17,00 грн. (а.с. 16).

Згідно листа вих. № 235 від 22.07.2013 року Гуляйпільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Гуляйпільської РДА начальнику служби у справах дітей ОСОБА_10 про сім'ю гр. ОСОБА_2, в центрі на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах, перебуває родина ОСОБА_2, 1987 року народження. Остання неодноразово попереджалася про необхідність створення гігієнічних норм, про відповідальність батьків за невиконання батьківських обов'язків. Від соціального супроводу ОСОБА_2 відмовилася. 18.07.2013 року було здійснено соціальне інспектування родини, виявлено наступне: гр. ОСОБА_2 проживає зі співмешканцем ОСОБА_8, 1986 року народження, та його матір'ю ОСОБА_11, 1951 року народження, виховують дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На подвір'ї і в будинку порушені санітарно-гігієнічні норми, не створені належні умови для проживання дитини (відсутня постільна білизна для дитячого ліжка, скло у віконній рамі). ОСОБА_2 вагітна, співмешканець не працює, хворіє, ОСОБА_11 пенсіонерка, має тимчасові заробітки. В родині не створені належні умови для проживання та виховання дитини (а.с. 17).

Аналогічна інформація слідує з листа вих. № 408 від 29.11.2013 року Гуляйпільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Гуляйпільської РДА начальнику служби у справах дітей ОСОБА_10 про сім'ю гр. ОСОБА_2, зазначено, що гр. ОСОБА_2 проживає зі співмешканцем ОСОБА_8, 1986 року народження, та його матір'ю ОСОБА_11, 1951 року народження, виховують дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4. На подвір'ї і в будинку порушені санітарно-гігієнічні норми, не створені належні умови для проживання дитини. В родині не створені належні умови для проживання та виховання дитини (а.с. 18).

Згідно листа вих. № 371 від 31.08.2017 року Гуляйпільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Гуляйпільської РДА начальнику служби у справах дітей ОСОБА_10, з'ясовано, що за період з 15.08.2017 року по 29.08.2017 року зміни покращення побутових умов, в яких живуть і виховуються малолітні діти не відбулося. Зафіксовано незадовільний стан будинку, санітарно-гігієнічні умови помешкання не відповідають нормам: брудно, безлад у кімнатах, наявне лише одне ліжко для сну та відпочинку трьох дітей, відсутня постільна білизна, брудний посуд. Територія біля помешкання небезпечна для малолітніх дітей. Потреби дітей батьками не задовольняються. Відсутні продукти харчування, дитячі книжки, іграшки. Діти мають неохайний недоглянутий вигляд. Виховний потенціал батьків залишається на низькому рівні. Співмешканець матері (біологічний батько дітей) та його матір, бабуся дітей схильні до вживання спиртних напоїв (а.с. 19).

Згідно актів обстеження умов проживання від 11.06.2014 року, 16.02.2015 року в домоволодінні АДРЕСА_2 та від 07.05.2013 року, 29.11.2013 року, 26.06.2017 року, 29.08.2017 року, 09.11.2017 року в домоволодінні АДРЕСА_1, родиною гр. ОСОБА_2 належних умов для проживання та виховання дітей не створено (а.с. 20-23).

Відповідно до інформації УСЗН Гуляйпільської РДА від 30.08.2017 року № 05-12/500, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УСЗН з 27.07.2012 року як отримувач державних допомог відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а саме: щомісячну допомогу при народженні дитини в розмірі 1872,50 грн.: на сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 - 1012,50 грн., та на сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3, - 860,00 грн. та згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» з 01.05.2017 року по 30.09.2017 року у розмірі 3213,99 грн. (а.с. 23 на звороті).

Згідно характеристики на гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої 14.09.2017 року керуючим справами виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради ОСОБА_15, на час проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, з 2011 року, остання зарекомендувала себе вкрай незадовільно, ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 З 2011 по 2017 рік неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Проживає зі співмешканцем ОСОБА_8, який ніде не працює та зловживає спиртними напоями, раніше судимий. Родина не має власного житла, не створила належних санітарно-гігієнічних умов для виховання та утримання малолітніх дітей. Кошти, які родина отримує від держави на дітей, використовуються не за призначенням (а.с. 24).

За відомостями наданими КУ «Гуляйпільська ЦРЛ» до служби у справах дітей Гуляйпільської РДА від 20.09.2013 року ОСОБА_2, 1987 року народження, народила хлопчика. Предметами догляду за новонародженими забезпечена не в повному обсязі. Сім'я перебуває на обліку в центрі соціальних служб, як асоціальна. Прохали сприяти у вирішенні можливості перебування новонародженого в цій сім'ї (а.с. 25).

Згідно довідки про склад сім'ї, ОСОБА_2 до складу сім'ї (зареєстровані) входять: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 - донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10 - син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 - син (а.с. 25 на звороті).

Відповідно до інформації КУ «Обласна клінічна лікарня» ЗОР, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_12, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3, знаходився на стаціонарному лікуванні у КУ «Обласна клінічна лікарня» ЗОР з 31.12.2011 року. З 30.05.2012 року на примусовому стаціонарному лікуванні згідно ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя. 24.09.2013 року примусове стаціонарне лікування було припинено, переведений на лікування на загальних засадах до вирішення соціальних питань. 20.02.2014 року ОСОБА_6 був переведений до Преславського психоневрологічного інтернату (а.с. 68, 81).

За інформацією наданою КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР № 737 від 24.11.2017 року, ОСОБА_6, 1968 року народження, 01.08.2016 року переведений до КУ «Любицький психоневролгічний інтернат» ЗОР згідно листа Департамента соціального захисту населення ЗОДА від 13.07.2016 року № 03/1-354 (а.с. 78, 83).

Перебування ОСОБА_6 в КУ «Любицький психоневролгічний інтернат» ЗОР на повному державному утриманні підтверджено довідкою вказаної установи № 03-09/360 від 27.11.2017 року (а.с. 80, 89).

Відповідно до довідки КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Веселка» Гуляйпільської районної ради № 52/1.9 від 25.10.2017 року, донька ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, відвідують КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Веселка» Гуляйпільської районної ради (а.с. 97).

Згідно довідки КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Веселка» Гуляйпільської районної ради № 61/1.9 від 14.12.2017 року, діти ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно відвідують КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Веселка» Гуляйпільської районної ради. За час перебування в дошкільному закладі дітей їх мати вчасно приводить та забирає дітей, діти охайні, доглянуті. ОСОБА_2 приймає активну участь у житті дітей, в заходах, які проходять в закладі, виконує доручення вихователів, батьківського комітету та адміністрації закладу, цікавиться станом здоров'я та рівнем розвитку дітей. Веде себе коректно, ввічливо, з любов'ю ставиться до дітей. З боку адміністрації та вихователів груп нарікань до неї щодо виховання та відношення до дітей і персоналу закладу немає (а.с. 98).

Згідно копій виписок з медичних карт дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, діти здорові, можуть відвідувати дитячий садок в основних групах (а.с. 99-101).

Згідно довідок КУ «Гуляйпільська ЦРЛ» від 11.12.2017 року, ОСОБА_2 на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 102).

Згідно довідок КУ «Гуляйпільська ЦРЛ» від 24.10.2017 року та від 04.12.2017 року, ОСОБА_8, 1986 року народження, проходив лікування від алкогольної залежності (а.с. 103).

За заявою ОСОБА_2 від 15.01.2018 року, остання прохала в подальшому всі виклики здійснювати за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 104).

Відповідно до акту-обстеження житлово-побутових умов багатодітної родини ОСОБА_2, 1987 р.н., яка проживає з 2018 року на території ради за адресою: АДРЕСА_4, 04.01.2018 року, комісією у складі: сільського голови ОСОБА_18, секретаря ради ОСОБА_19, завідуючої Добропільським ФП ОСОБА_20 було встановлено, що на час візиту малолітні діти були вдома з бабусею ОСОБА_11, зі слів якої батьки поїхали до м. Гуляйполе. В будинку було прибрано, тепло. Діти відповіли, що сьогодні їли вермішель, а вчора гречку. Із продуктів харчування бабуся показала картоплю в мішку, на полиці стояла баночка кабачкової ікри. Є найнеобхідніші меблі, мало постільної білизни для родини. Документів пред'явлено не було, на всі питання бабуся відповідала: «А я не знаю». Їй було пояснено, що батькам малолітніх дітей слід на ранок 05.01.2018 року з'явитись до сільської ради з документами, але цього зроблено не було. Родина поселилась (не поставивши до відома сільську раду) за 7 км від сільської ради, яка не забезпечена автотранспортом, немає змоги їх «виловити» (а.с. 113).

Згідно розписки від 15.12.2017 року, ОСОБА_21 продав будинок в АДРЕСА_4, ОСОБА_2 та отримав гроші в сумі 20000 грн. (а.с. 128). Згідно розписки від 23.10.2012 року ОСОБА_21 придбав даний будинок у ОСОБА_22 за 9000 грн. (а.с. 129).

Відповідно до розписки від 13.01.2018 року, ОСОБА_21 здав в оренду будинок в АДРЕСА_4, ОСОБА_2 (а.с. 130).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.05.2018 року № 61/01-29 Добропільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, комісією у складі: сільського голови ОСОБА_18, секретаря ради ОСОБА_19, депутата ОСОБА_23, на підставі постійного контролю, проведено обстеження умов проживання багатодітної родини ОСОБА_2, 1987 р.н., за адресою: АДРЕСА_4. Технічної документації немає. Умови проживання задовільні, в будинку чисто, завжди є їжа, діти без нагляду дорослих не залишаються. Для виховання та розвитку дітей створено задовільні умови. За адресою проживають ОСОБА_8, 1986 р.н., ОСОБА_24, 2013 р.н. - син, ОСОБА_17, 2015 р.н. - син, ОСОБА_25, 2018 р.н. - син, ОСОБА_3, 2012 р.н. - донька. Стосунки в сім'ї належні. За висновком комісії створено задовільні умови для проживання малолітніх дітей (а.с. 148).

З пояснень свідка ОСОБА_26 - головного педіатра КУ «Гуляйпільська ЦРЛ» встановлено, що вона знає родину ОСОБА_2 з 2012 року. На родину постійно надходили скарги. Дитина часто була брудна, вдома була антисанітарія, холодно в будинку, не було вікон, відсутній одяг по сезону та речі, мало продуктів харчування. Родина несвоєчасно зверталася за лікуванням дітей, після зміни місця проживання з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 умови не покращилися. В будинку були сторонні люди. Батьки були завжди грубі та агресивні. Діти іноді були з респіраторними захворюваннями та кон'юнктивітом. Ліки мати завжди купувала, проте на повторний огляд приходили несвоєчасно. Психомоторний розвиток дітей не відповідає їх віку. На всі зауваження в родині спочатку починають щось робити, але надалі все стає, як завжди. Є інформація, що коли народилася третя дитина, була заява про поміщення дітей до інтернату для надання часу родині на поліпшення житлових умов. Їй відомо, що обув ще дідусь, а також має непідтверджену інформацію про захворювання останнього на туберкульоз, проте не бачила підтверджуючих це документів.

З пояснень свідка ОСОБА_27, інспектора Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області, встановлено, що вона працює з родиною ОСОБА_2 з 2013 року. Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, їй було запропоновано помістити дітей до інтернату, від чого вона відмовилась. За місцем мешкання родини по АДРЕСА_2, неодноразово, та одного разу по вул. Верхній, виїздила поліція, на батьків надходили скарги щодо вживання ними алкоголю. Діти були недоглянуті, брудні. За місцем мешкання родини в с. Варварівка Гуляйпільського району Запорізької області скарг не надходило.

З пояснень свідка ОСОБА_28, фахівця з соціальної роботи Гуляйпільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, встановлено, що вона працює з родиною з 2016 року. За місцем їх проживання по АДРЕСА_5, були нормальні санітарні умови. 09.11.2016 року відвідувала родину за адресою їх проживання по АДРЕСА_1, де взагалі не було належних умов проживання - ані постільної білизни, ані ліжка для дітей, в кімнатах був безлад, дуже мало продуктів харчування. Те саме повторилося 15.08.2017 року. Одного разу при відвідуванні родини було чисто та була постільна білизна. 29.08.2017 року нічого не змінилося. Мати повідомила, що мають намір придбати житло, після подання позову до суду дітей було влаштовано до дитячого садка. Зазначила, що ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння ніколи не бачила. Діти ніколи не були худі, але вони були брудні. Повідомила, що змоги поспілкуватися з вихователями дитячого садка не мала змоги, в с. Варварівка родину не відвідувала, проте за інформацією сільської ради за місцем проживання родини чисто і тепло, є продукти харчування, хоча їх кількість не є значною.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, надавши їм об'єктивну оцінку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, діючі міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства. Частиною 4 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Найбільш важливі та значимі положення, які стосуються гарантування та захисту прав та свобод людини зосереджені в Загальній декларації з прав людини, прийнятій Генеральною асамблеєю ООН 10.12.1948 року та в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.

При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у

права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06)

від 18 грудня 2008 року, пункт 49 рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04 від 07 грудня 2006 року).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Стаття 32 Конституції України передбачає, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Стаття 155 СК України передбачає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно чч. 3, 4 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Стаття 12 вказаного Закону України виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Згідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

До того ж, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява N 39948/06) пункти 47-52 зазначено: Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві".

Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8.

Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, Суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини.

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

В п. 59 вказаного рішення Суду звертається увага щодо міри якою незадовільність виховання дітей могла бути зумовлена стверджувальною безвідповідальністю заявників як батьків, суди не вдавалися до розгляду незалежних доказів (наприклад, експертного висновку психолога), аби оцінити їхню емоційну чи психічну зрілість та мотивацію в розв'язанні побутових проблем. У мотивувальній частині судового рішення немає й аналізу спроб заявників поліпшити умови свого життя - наприклад, їхніх звернень з проханням забезпечити постачання природного газу, компенсувати заборгованості із заробітної плати і допомогти з працевлаштуванням. Натомість суди, як видається, прийняли на віру подану міськими службами інформацію про те, що заявники не спромоглися поліпшити свої матеріально-побутові умови та скорегувати своє ставлення, незважаючи на фінансову та іншу підтримку, а також заходи з відповідного консультування. Окрім описових доповідей, складених за результатами перевірок, у яких вказувалося на ті самі проблеми (скажімо, як прогнилий дитячий матрац), суд не зажадав ніяких інших даних, наприклад, стосовно фактичного обсягу та достатності соціальної допомоги або змісту конкретних рекомендацій, наданих під час консультування, а також пояснень, чому ці рекомендації не дали результату.

Суд вважає, що витребувана конкретна інформація у цьому зв'язку могла б допомогти визначити, чи виконали відповідні органи свій конвенційний обов'язок зі збереження єдності сім'ї і чи дослідили вони достатнім чином ефективність менш суворих альтернативних заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від батьків.

З огляду на зазначене, суд вважає, що в рамках зазначеної справи відповідними органами не були досліджена ефективність менш суворих заходів перед тим, як звернутися з позовом про позбавлення батьківських прав одразу матері відносно всіх її дітей на час звернення з позовом до суду.

Згідно ст. 8 Закону України «Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю» від 21.06.2001 року № 2558-ІІІ соціальне обслуговування сімей, дітей та молоді здійснюється в порядку, визначеному законодавством, шляхом надання комплексу соціальних послуг сім'ям, дітям та молоді, що передбачає , зокрема, надання психологічних послуг з проведення психодіагностики, психологічної корекції, психологічної реабілітації, надання методичних порад; формування здорового способу життя, збереження здоров'я сімей, дітей та молоді; інформування з питань працевлаштування та сприяння в цьому; задоволення матеріальних потреб сімей, дітей та молоді, які перебувають у складних життєвих обставинах, згідно із законодавством.

Як зазначено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2003 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Крім того, пунктами 15,18 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду україни передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Виходячи з вимог п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, служба у справах дітей за місцем походження дитини має альтернативу такому заходу як позбавлення батьків їх батьківських прав, а саме заходи щодо відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що позбавлення батьківських прав можливе при наявності передбачених законом підстав, однак такий захід суд може застосувати у виняткових випадках, з урахуванням ряду обставин, в тому числі і винної поведінки батьків.

Судом при розгляді справи встановлено, що вимоги позивача здебільшого обґрунтовані лише тим, що відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої батьківські обв'язки, а саме: не створила належних санітарно-гігієнічних умов для виховання та утримання малолітніх дітей. Інші обставини не знайшли свого належного підтвердження, зокрема щодо конкретних фактів витрачання відповідачем коштів соціальної допомоги на дітей не за призначенням.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу, що наявність рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16.12.2010 року щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її дітей, не може бути взято до уваги, оскільки в кожній справі підлягають доведенню певні обставини, будь-якого преюдиційного значення вказане рішення суду для даної справи не має.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання нею своїх батьківських прав, зокрема тричі протягом 2013 року та один раз в січні 2017 року. З аналізу цих обставин вбачається, що протягом 2013 року мали місце систематичні порушення, але в цей час питання щодо позбавлення останньої батьківських прав не порушувалося. З кінця 2013 року до січня 2017 року випадків притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не виявлено. Також, на теперішній час, станом на травень 2018 року відносно ОСОБА_2 матеріалів про адміністративні правопорушення не складалося, хоча інспектування родини відбувалося. Це може свідчити про те, що відповідач намагалася змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Разом з цим, суд приймає до уваги такі обставини по цій справі, що відповідач ОСОБА_2 та її родина на теперішній час мешкають в орендованому ними будинку в АДРЕСА_4. За даними сільської ради на час інспектування родити в будинку чисто і тепло, є достатня кількість продуктів харчування, створено задовільні умови для проживання дітей. Діти відвідують дитячий садок та за довідками, наданими дошкільною установою, яку відвідували діти, мати дітей - відповідач ОСОБА_2 характеризувалася позитивно, брала активну участь у житті дітей, цікавилася їх успіхами, здоров'ям тощо.

Судом враховуються пояснення свідка ОСОБА_28, а саме про те, що відповідача в стані алкогольного сп'яніння вона не бачила. Також, систематичне вживання відповідачем спиртних напоїв не доведено іншими належними доказами.

Зі свідчень свідків з боку позивача було встановлено, що родина відповідача перебуває на обліку як у служби у справах дітей, так і в Гуляйпільському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. З самого позову та висновку вбачається, що сім'я перебуває на обліку в службі у справах дітей Гуляйпільської РДА з 2013 року, хоча в обґрунтування обставин зазначається, що з вказаною сім'єю ведеться робота з 2012 року. Також, перед судом не доведено, що з відповідачем ОСОБА_2 була проведена достатня соціальна робота відповідними працівниками соціальних служб, не повністю розкритий зміст конкретних рекомендацій, не розглядалася можливість надання їм психологічної допомоги.

Також, суд бере до уваги те, що співмешканець відповідача ОСОБА_8, біологічний батько дітей, пройшов лікування від алкогольної залежності, сім'я покращила свій матеріальний стан, придбали рухоме майно, зокрема автомобіль для транспортування дітей до дитячих закладів, оскільки їх місце проживання є віддаленим від них і транспортного сполучення немає, на що також звертала увагу і комісія Добропілької сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області.

Відповідно до медичної документації всі діти пройшли обстеження і мають загалом задовільний стан здоров'я. При цьому, свідок ОСОБА_26 в своїх поясненнях відмічала, що мати придбавала медикаменти за рекомендаціями лікарів для лікування дітей і раніше.

В свою чергу, відповідач просила не позбавляти її батьківських прав, зобов'язалася виправитися, сумлінно з'являлася на всі судові засідання, при цьому кожного разу була в тверезому стані та мала охайний зовнішній вигляд.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Приймаючи до уваги зазначену норму, суд вважає, що висновок Гуляйпільської РДА як органу опіки та піклування від 14.09.2017 року є ідентичним позову. Оскільки, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про не наведення у позові беззаперечних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, тому вважає наданий висновок недостатньо обґрунтованим та не погоджується з ним.

Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів відразу трьох дітей шляхом позбавлення їх матері по відношенню до них батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити, однак, враховуючи протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, її слід попередити, що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлений батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Гуляйпільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено 23 травня 2018 року.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Романько