Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 234/15853/15-ц

провадження № 61-4567св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

представники позивача: Сафір Федір Олегович, Яковенко Тетяна Анатоліївна, Повєткін ЮрійВолодимирович, Сокуренко Наталія Вікторівна,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_11,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області у складі судді Михальченко А. О. від 09 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області у складі суддів: Санікової О. С., Канурної О. Д., Постолової В. Г. від 27 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного кредитного договору від 23 січня 2006 року ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ними вказаний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Порушуючи умови зазначеного договору, відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 16тис. 181грн 26 коп., яка складається з 6 тис. 36 грн 83 коп. - заборгованість за кредитом; 7 тис. 997 грн 70 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 900 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 746 грн 73 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача і позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Крім того, у заяві позичальника від 1 грудня 2005 року домовленості сторін щодо збільшення розміру кредитного ліміту немає, як немає домовленості і щодо збільшення розміру пені.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Умови та правила надання банківських послуг разом з Тарифами банку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, тому відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, на запит апеляційного суду про надіслання на адресу суду Умов та правил надання банківських послуг, які були дійсні на момент укладення кредитного договору з ОСОБА_6 та змісту Тарифів банку, з якими вона була ознайомлена, наказу про збільшення процентної ставки та документу про ознайомлення ОСОБА_6 з таким наказом, а також розрахунку заборгованості за процентами за кредитом, виходячи із 36,00 % річних, позивач указані документи не надав.

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк»подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно оцінили наявні в справі докази, оскільки позивач додав до позовної заяви саме ті Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи банку, з якими було ознайомлено відповідача. Також відповідачу було відомо про збільшення процентної ставки за заборгованістю, яка була змінною, тобто вона прийняла нові Тарифи банку. При цьому проценти нараховуються на суму фактично отриманих позичальником кредитних коштів, а не на суму встановленого кредитного ліміту. Крім того, відповідач не надала жодного доказу на спростування наявної в неї заборгованості.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

31 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судами встановлено, що 23 січня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір з оформленням картки «Універсальна», за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму заборгованості за кредитом.

Відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24травня 2005 року введена спрощена форма укладення договору, яка складається з Умов надання банківських послуг і правил користування платіжною карткою та заяви.

Згідно із заявою на отримання кредиту відповідач згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку та згодна з тим, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити зміни Тарифівбанку, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право змін розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням банка та без попереднього повідомлення клієнта.

У пунктах 3.2. та 3.3. Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 3.3. Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 5.5. Правил користування платіжною карткою банк нараховує проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік.

У пункті 5.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів банку та інших невід'ємних частин договору. Тому розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у пунткі 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і пункті 5.8. Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до пункту 6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 6.6. Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Відповідно до пункту 8.6. Умов надання банківських послуг у разі порушення позичальником строків платежів за кожним з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн та 5 % від суми позову.

Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, наданим позивачем, станом на 31 серпня 2015 року заборгованість відповідача складала 16 тис. 181 грн 26 коп., з яких заборгованість за кредитом - 6 тис. 36 грн 83 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 7 тис. 997 грн 70 коп., комісія - 900 грн, штрафи 1 тис. 246 грн 73 коп. При цьому в указаному розрахунку заборгованості зазначена процентна ставка (поточна заборгованість) 36,00 % і процентна ставка (прострочена заборгованість) 72,00%, а з 26 лютого 2013 року процентні ставки поточної та простроченої заборгованості встановлені в розмірі 30,00%, з 1 вересня 2014 року - 34,80 %, з 1 квітня 2015 року - 43,20 % і відповідно до зазначених ставок розрахована заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відповідно до наказів ПАТ КБ «ПриватБанк» від 28 січня та 19 вересня 2013 року, які досліджені в судовому засіданні, банк збільшив розмір пені.

З наданих позивачем доказів судом також встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У частині першій статті 611 ЦК України закріплено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами першою та другою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті1048 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в порядку статті 303 ЦПК України 2004 року й ухвалюючи судове рішення в справі, не звернув увагу на вказані норми матеріального права та не дослідив належним чином надані позивачем докази щодо наявності заборгованості відповідача перед банком.

При цьому, встановивши, що банк відповідно до укладеного кредитного договору від 23 січня 2006 року надав відповідачу кредит у розмірі 5 тис. грн. зі сплатою 36,00 % річних на суму заборгованості, не перевірив наявності заборгованості за цим договором з указаною процентною ставкою, яка, як зазначив у судовому рішенні, була збільшена в односторонньому порядку до 43,20% лише з 01 квітня 2015 року.

Разом із тим, погодившись з рішенням районного суду про те, що внаслідок дій банку відповідач у чотири рази більше переплатила за процентами за користування кредитом та за тілом кредиту, таких розрахунків не навів.

Відхиляючи повністю наданий банком розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, не навів мотивів ухваленого рішення й не послався на докази його спростування.

Отже, висновок апеляційного суду про недоведеність позову про заборгованість за кредитним договором і залишення рішення районного суду про відмову в задоволенні позову банку як законного й обґрунтованого, є передчасним.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, ухвалюючи судове рішення в справі, неправильно застосував норми матеріального права, порушивши норми процесуального права. Тому судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та постановлене з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк