Справа № 337/144/18
Провадження № 2/337/543/2018
23 травня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Коваленко В.С.
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому вказала, що вона є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Станом на теперішній час у квартирі зареєстрований ОСОБА_2 Відповідач є її племінником, прибув до м. Запоріжжя з Луганської області, де раніше постійно мешкав, і на його прохання був зареєстрований у квартирі наприкінці березня 2017 року, але ніколи не проживав у квартирі. Вважає, що відповідач, як племінник, не може вважитися членом її сімї чи близьким родичем у розумінні чинного законодавства, а також не повязаний спільним проживанням і веденням спільного господарства з нею. На підставі ст. 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, просить усунути перешкоди у праві користування майном, шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою від 02.02.2018 року було відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження.
У встановлений ухвалою від 02.02.2018 року строк відповідачу на подання відзиву, від відповідача ОСОБА_2 відзив не надійшов.
Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Як вбачається з довідки УДМС України в Запорізькій області від 24.01.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи.
Рекомендовані листи відповідачем не отримані, та вони повернуті до суду з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням встановлено строку зберігання».
Судом були використані можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали.
Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва №76 про право власності на житло від 06.01.1994 року, ОСОБА_3 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1(а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_3 змінила прізвище на «Іванова»(а.с.10).
Таким чином суд вважає, що позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2014 року(а.с.9).
Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно до довідки УДМС України в Запорізькій області від 24.01.2018 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.12).
Факт не проживання відповідача у спірній квартирі з 2017 року, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, наданими до суду(а.с.30-33).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_2 не будучи власниками вказаної квартири, зареєстрований в ній, чим перешкоджає позивачеві, як власнику квартири, у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В позовній заяві позивач просить суд усунути перешкоди у праві користування майном, шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням.
Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 хоча і є племінником позивачки, однак членом її сімї не являється: у спірній квартирі ніколи не мешкав, зареєстрований у 2017 році на своє прохання та за згодою позивачки, не є членом сімї власника квартири.
Положення ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, регулюють права і обов'язки членів сім'ї власника квартири, і не можуть бути правовою підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Оскільки в судом встановлено, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачеві як власнику квартири у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд для поновлення порушеного права позивача, відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, застосовує положення ст. 391 ЦК України, згідно якій власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 5, 13, 89, 229, 247, 263-265, 279, 280 ЦПК України, ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позовні вимоги задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у праві користування майном, шляхом позбавлення ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_3) права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлений 25.05.2018 року.

Суддя: