Справа № 310/1701/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря судового засідання Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 17.02.2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким останній взяв у нього в борг 6000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.03.2017р. становить 156563,72 грн. та зобовязався повернути їх у строк до 05.03.2017 року. На підтвердження укладення договору позики 17 лютого 2017 року відповідач написав власноруч розписку. У встановлений договором строк ОСОБА_2 зобовязання не виконав, до теперішнього часу борг не повернув. Посилаючись на ст.1048 ЦК України вважає що відповідач повинен сплатити йому борг, а також проценти за користування позикою, визначені на рівні облікової ставки НБУ, за період з 06.03.2017р. по 12.03.2017р. у розмірі 21594,97 грн., всього 178158,69 грн., а також просить стягнути понесені ним судові витрати у розмірі 1781,58 грн.

Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Його представник ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без участі позивача і його представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечують (а.с.49-50, 56).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області(а.с.48). Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких підстав, суд розглядає справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

17.02.2017 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно з якими позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 6000,00 доларів США. На підтвердження факту отримання зазначеної грошової суми позичальник видав позичкодавцю розписку, оригінал якої долучений до матеріалів справи (а.с.53). Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався повернути грошові кошти до 05.03.2017 року в повному обсязі.

Після спливу вказаного строку відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за вищезазначеними договорами належним чином не виконав, отримані від ОСОБА_1 гроші так і не повернув.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зобовязання виникають з цивільних прав і обовязків, підставами виникнення яких є договори та інші правочини, як зазначено у ст.11 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно зі ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки договором не встановлений розмір процентів, позивач просить стягнути в розмірі облікової ставки НБУ, про що надав суду відповідний розрахунок процентів за період користування грошовими коштами з 06.03.2017 року по 02.03.2018 рік, які склали 21594,97 грн. ( а.с.10).

З огляду на встановленні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі. З відповідача необхідно стягнути суму боргу за договором позики у розмірі 6000,00 доларів США (що за курсом НБУ на 02.03.2018 рік становить 156563,72 грн.), а також проценти за користування позикою у розмірі 21594,97 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1781,59 грн.

Керуючись ст.ст.11, 526, 530, 536, 610, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 86211, АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: 39600, АДРЕСА_2, суму боргу за договором позики від 17.02.2017 року у розмірі 6000,00 доларів США (шість тисяч доларів США), що за курсом НБУ на 12.03.2018р. становить 156563,72 грн.; проценти за користування кредитом у сумі 21594,97 грн. ( двадцять одна тисяча пятсот девяносто чотири гривні девяносто сім копійок); компенсацію судового збору в сумі 1781,58 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят одна гривня пятдесят вісім копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_4