Справа № 595/306/18
Провадження №2/595/183/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про звільнення його з жовтня 2017 року від сплати аліментів в користь ОСОБА_3, визначених судовим наказом Бучацького районного суду від 15 травня 2015 року, та повернення судового наказу без виконання.

В ході розгляду справи, 04 травня 2018 року, позивач уточнив позовні вимоги та просивзвільнити його з жовтня 2017 року від сплати аліментів в користь ОСОБА_3, визначених судовим наказом Бучацького районного суду від 15 травня 2015 року, та визнати судовий наказ Бучацького районного суду від 15 травня 2015 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 22 жовтня 2002 року. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Бучацького районного суду від 02 червня 2015 року шлюб між ними розірвано. Судовим наказом Бучацького районного суду від 15 травня 2015 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей. З грудня 2015 року діти проживають з ним в будинку його матері, в смт.Золотий Потік Бучацького району. 03 листопада 2016 року Бучацький районний суд ухвалив рішення, яким визначив місце проживання дітей разом з ним. Рішенням Бучацького районного суду від 04 січня 2018 року його звільнено від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_3 за період з грудня 2015 року по жовтень 2017 року в розмірі 20760,45 гривень. Він забезпечує дітей всім необхідним, а отже необхідність сплати аліментів на користь відповідачки відпала. Таким чином,

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що на даний час підстав для стягнення з позивача аліментів немає, оскільки діти проживають з ним і перебувають повністю лише на його утриманні. За таких обставин в подальшому сплата позивачем аліментів стала неможливою та не має ніякого сенсу. Більш того, це суперечить правовій природі аліментів, принципам справедливості та інтересам дітей. Відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обовязків по вихованню дітей.

Відповідачка та представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що після розірвання шлюбу з позивачем, відповідачка змушена була поїхати на заробітки за кордон, тому що батько не забезпечував дітей, жодного разу не сплатив аліменти на утримання дітей з часу стягнення їх судовим наказом Бучацького районного суду від 15 травня 2015 року. За спільною домовленістю між сторонами, діти з 25 травня 2016 року, з часу виїзду відповідачки на заробітки за кордон, проживають з позивачем, вірніше, з його матірю, тому що позивач постійно працює у м.Тернополі і з дітьми бачиться тільки у вихідні дні, коли приїжджає до матері в смт.Золотий Потік Бучацького району. Вона періодично приїжджає із заробітків і тоді діти проживають з нею. Так, наприкінці квітня 2018 року вона в черговий раз приїхали із заробітків і син ОСОБА_6 став проживати з нею, в смт.Золотий Потік по вул.Сонячна,32 Бучацького району. Вона ніколи не ухилялася від виховання дітей, завжди піклується про них, купляє їм речі. За кордон поїхала, щоб забезпечити своїх дітей усім необхідним. Позивач скористався її відсутністю вдома та звернувся з позовом до суду, який визначив місце проживання дітей з батьком. Вона любить своїх дітей, матеріально їх забезпечує, хоч діти на час її відсутності і проживають з батьком.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 22 жовтня 2002 року у Золотопотіцькій селищній раді Бучацького району та розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 червня 2015 року.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно судового наказу №595/940/15-ц, виданого 15.05.2015 року Бучацьким районним судом, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 травня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

З 25 травня 2016 року за домовленістю між сторонами діти проживають з позивачем в будинку його матері, в смт.Золотий Потік по вул.Лугова,27 Бучацького району.

З того часу відповідачка періодично виїжджає за кордон на заробітки.

Рішенням Бучацького районного суду від 18 серпня 2016 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовлено.

03 листопада 2016 року Бучацький районний суд ухвалив заочне рішення, яким визначив місце проживання дітей разом з ОСОБА_1 в смт.Золотий Потік по вул.Лугова,27 Бучацького району.

Рішенням Бучацького районного суду від 04 січня 2018 року ОСОБА_1 звільнено від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_3 за період з грудня 2015 року по жовтень 2017 року в розмірі 20760,45 гривень.

З 30 квітня 2018 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з відповідачкоюв смт.Золотий Потік по вул.Сонячна,32 Бучацького району.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з листопада 2017 року аліменти на утримання дітей не сплачує.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень.

Аналогічні положення щодо обов'язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлені й частиною 1 статті 18 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містить правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Позивач, звертаючись до суду за захистом своїх прав, просить звільнити його від стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що змінився його сімейний стан.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів.

Нормами ст.ст.267-271 СК України визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім'ї яких виховувалася дитина.

До вказаного кола осіб позивач не відноситься.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що такої зміни в сімейному стані, яка б була підставою для звільнення позивача, який не сплачував та не сплачує аліменти, від сплати аліментів, з моменту видачі Бучацьким районним судом судового наказу, тобто з 15.05.2015 року, не відбулося.

Доводи, на які посилається позивач для звільнення його від сплати аліментів, відповідно до чинного законодавства не можуть бути підставою для припинення стягнення аліментів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12,18,19,81,89,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.18,179-181,267-271,273 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_8