Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 409/2390/16-ц

провадження № 61-17618св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Луганській області на ухвалу апеляційного суду Луганської області від

21 березня 2017 року у складі колегії суддів: Яреська А. В., Карташова О. Ю., Єрмакова Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України, в якому просила відшкодувати їй за рахунок коштів Державного бюджету України матеріальну шкоду, заподіяну терористичним актом за пошкоджене приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та обладнання в ньому в сумі

716 796,00 грн, відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду, заподіяну терористичним актом за пошкоджене приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та обладнання в ньому в сумі 1 000 000,00 грн. Просила звільнити її від сплати судового збору.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення її від сплати судового збору відмовлено за необґрунтованістю. Позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

На виконання ухвали Білокуракинського районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року від ОСОБА_4 надійшли доповнення до позовної заяви, в яких, посилаючись на додаткові докази скрутного матеріального становища вона знов просила суд звільнити її від сплати судового збору та відкрити провадження у справі.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від

08 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 листопада 2016 року скасовано та передано справу для вирішення питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем доведено скрутне матеріальне становище.

07 квітня 2017 року Головне територіальне управління юстиції в Луганській області, яке діє від імені Кабінету Міністрів України, через засоби поштового звʼязку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2017 року та залишити в силі ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від

08 листопада 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують відсутність коштів для оплати судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Луганській області на ухвалу апеляційного суду Луганської області від

21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відмовлено Головному територіального управлінню юстиції у Луганській області у задоволенні клопотання про зупинення виконання ухвали апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2017 року.

Витребувано із Білокуракинського районного суду Луганської області справу

№ 409/2390/16-ц.

Копії касаційної скарги надіслано особам, які беруть участь у справі. Встановлено строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу, до 27 липня 2017 року.

22 серпня 2017 року справа № 409/2390/16-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

28 серпня 2017 року ОСОБА_4 через засоби поштового звʼязку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, в якому просить касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Луганській області відхилити, а ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом частин першої та третьої статті 82 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду із даним позовом) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду із даним позовом) визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про значне погіршення матеріального стану ОСОБА_4, врахувавши при цьому фактичні обставини справи, надані нею докази на підтвердження своїх доводів, предмет позову та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо звільнення її від сплати судового збору, додані до позову докази про знищення майна, питання фінансових можливостей заявника та обставини конкретної справи.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Луганській області залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська