АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 756/9198/17 Головуючий у 1-й інстанціїсуддя: Луценко О.М.

11 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Семенюк Т.А., Шкоріної О.І.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання на дружину до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення повноліття та стягувати з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2018 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 11.07.2017 і до досягнення повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 11.07.2017 і до досягнення доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на користь позивача до досягнення донькою трьох років скасувати та в цій частині ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3534/2018
В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивачем не надано доказів перебування її у відпустці по догляду за дитиною та проживання останньої з ОСОБА_2 Зазначив, що позивач залучає до виховання доглядальниць, сама дитину не виховує та не опікується, віддала доньку на виховання своїм батькам.

Вказав, що відповідач має заробітну плату, однак для забезпечення свого життя залишається незначна сума, враховуючи витрати та наявність хронічних захворювань у ОСОБА_1

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає їхня донька.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з13.07.2012 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8).

Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідач з позивачкою та донькою не проживає. Стан здоров'я відповідача задовільний.

Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються.

ОСОБА_2 зазначила, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує державну допомогу по догляду за нею. Інших джерел доходу не має, в зв'язку з чим позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 звернулася із відповідним позовом до суду.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дитини не оскаржується, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від

того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів:

проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років;

походження дитини від чоловіка (кровне споріднення);

здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дитина проживає разом з матір'ю.

ОСОБА_1 працює головним спеціалістом в МВС та загальна сума доходу за період з 02.2017 по 07.2017 становить 126 426,67 грн. відповідно до довідки про доходи №308 від 19.08.2017 (а. с. 21).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене та те, що при розгляді справи в суді першої інстанції встановлено можливість надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає їхня донька, колегія суддів вважає висновки суду про задоволення даної частини позовних вимог правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність судом першої інстанції обставин, що мають значення по справі, є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, особа яка її подала, послалася на те, що при розгляді справи не було встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, разом з тим не надав належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин.

Посилання на те, що позивач є підприємцем і отримує дохід - такими, які не позбавляють її визначеного законом права отримання аліментів до досягнення дитиною трьох років.

Також відповідачем не надано доказів на підтвердження його заяви про те, що позивачка не займається вихованням вищезгаданої дитини та не проживає з останньою, в зв'язку з чим і вказаний довід не спростовує висновків суду першої інстанції.

Посилання відповідача на неврахування судом першої інстанції того, що він не може сплачувати аліменти в суді не доведено в зв'язку з чим і вказана обставина не спростовує висновків суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість призначення аліментів на утримання ОСОБА_2, колегія суддів визнає безпідставними.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року в частині стягнення утримання на дружину до досягнення дитиною трирічного віку залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Т.А. Семенюк

О.І.Шкоріна