Справа № 570/4477/17
Номер провадження 2/570/371/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 року м.Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В.,

перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України при подачі цивільного позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Рівненський районний суд з позовом до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" з позовом про визнання договору недійсним.

У зв'язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст.119 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час подачі позову до суду), ухвалою судді Рівненського районного суду від 23 жовтня 2017 року позовна заява залишена без руху, і згідно ч.1 ст.121 ЦПК України був наданий строк на усунення недоліків, що не перевищує п'яти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Позивач отримав ухвалу 19 грудня 2017 року, що підтверджується його власноручною розпискою. 26 грудня 2017 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, проте вимоги судді, викладені в ухвалі від 23 жовтня 2017 року, позивачем не були виконані з огляду на наступне.

Позивачем не доведено, що даний спір повинен розглядатися у відповідності до ЗУ "Про захист прав споживачів", так як особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частини перша та четверта статті 1054 ЦК України) та Законом України "Про захист прав споживачів".

Законом України "Про захист прав споживачів" регулюються кредитні відносини між банком та споживачем щодо надання кредитних коштів на споживчі потреби.

На цьому наголошується і в рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року, на яке посилається позивач у своїй заяві про усунення недоліків позовної заяви.

Задоволення споживчих потреб людини здійснюється шляхом отримання нею споживчих благ, які мають на меті задоволення її потреб на забезпечення життя, здоров'я та життєдіяльності, зокрема придбання товарів широкого вжитку і тривалого користування, транспортних засобів, на нагальні потреби: лікування, навчання, весілля, народження дитини, непередбачені обставини тощо.

Засобом задоволення тих чи інших споживчих потреб людини виступають споживчі блага. Це товари та послуги індивідуального або виробничого призначення, що використовуються для задоволення особистих економічних та побутових потреб окремих людей. Споживчі блага можуть бути як матеріальними потребами (товари) так и нематеріальними (послуги).

Споживчій кредит надається кредитором фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг.

За своїм змістом частина десята статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" є нормою, що встановлює особливий порядок врегулювання вимог кредитодавця у разі неналежного виконання умов договору споживчого кредиту, що відрізняється від задоволення вимог кредитора за договором банківського кредиту, на який положення законодавства про захист прав споживачів не поширюються.

Як вбачається з поданого позову ОСОБА_1 лише посилається на Закон України "Про захист прав споживачів", однак із змісту викладених в позові правовідносин, які виникли між сторонами оспорюваного договору приєднання б/н від 12.01.2012 року ,позивачем не зазначено , що цей договір здійснений з метою задоволення особистих економічних та побутових потреб позивача.

Згідно викладеного, суддя дійшов до висновку, що врегулювання спору за договором приєднання № б/н від 12.01.2012 року в даному випадку регулюється вимогами ЦК України та умовами укладеного договору про відступлення права вимоги, і за таких обставин положення законодавства про захист прав споживачів щодо цього договору, який не є споживчим, в тому числі і щодо встановленої пільги по сплаті судового збору, не поширюється.

Крім того, не додано до позовної заяви і копії самого договору, без чого неможливо визначення його недійсності. Позивачем до заяви про усунення недоліків позовної заяви долучено лише анкету-заяву, яку практично не можливо прочитати, але вимогою позовної заяви є визнання недійсним договору про приєднання № б/н від 12.01.2012 року, а не анкети заяви.

Не виконано позивачем вимоги ухвали судді про сплату судового збору.

Також необхідно зазначити, що ухвалу судді від 23 жовтня 2017 року позивач особисто отримав в суді 19 грудня 2017 року. Його ж заява про усунення недоліків датована і подана до суду 26 грудня 2017 року, тобто з порушенням п'ятиденного терміну.

Тому на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України позовна заява вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст.13, 175, 177, 185, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору недійсним - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд, а сторонами, що не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: Остапчук Л.В.