АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Херсон

справа №664/3240/15-ц

провадження №22-ц/791/596/2018

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Гаврилова Д.В. від 22 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, державного нотаріуса Цюрупинської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, приватного нотаріуса Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_10 про визнання довіреності та свідоцтва про право на спадщину недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Під час розгляду справи, а саме у лютому 2018 року, позивач подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_7 вчиняти певні дії, які стосуються домоволодіння, що розташоване по вул. Івана Мазепи, 42в м. Цюрупинську Херсонської області, а саме проникнення до нього, здійснення дій щодо реєстрації в ньому сторонніх осіб, забороні пошкодження майна.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на незаконність даної ухвали та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм діючого законодавства, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відзивів (заперечень) на скаргу на адресу апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, фактично є вирішенням справи по суті, а також обмежує власника майна права користуватись та володіти своїм майном на власний розсуд.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.149,150 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, як зазначено в ч.3 ст. 150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом позовної заяви вбачається, що предметом спору в даній справі є визнання недійсною і скасування довіреності від 28 липня 2015 року, якою ОСОБА_11 уповноважила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вчинення правочинів щодо майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_12, померлої 28 лютого 2009 року, а також визнання недійсним і скасування Свідоцтва про право а спадщину за заповітом від 02 вересня 2015 року щодо зазначеного майна.

На обґрунтування виду забезпечення позову ОСОБА_5 посилалася на те, що відповідач ОСОБА_7, керуючись повноваженнями, наданими йому на підставі довіреностей, вчиняє незаконні дії відносно єдиного житла, в якому мешкає вона та її сімя, а саме бє віконні шибки, виламує двері, реєструє та вселяє по цій адресі невідомих осіб, в тому числі маючих судимості, чим порушує їх конституційне право на недоторканість житла.

Матеріали справи свідчать про те, що у спірному домоволодінні фактично проживає ОСОБА_5 та її донька. Відповідач ОСОБА_11, власник будинку, проживає за іншою адресою, що не заперечували в судовому засіданні апеляційної інстанції сторони по справі.

На переконання колегії суддів, у даній справі наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача щодо її проживання у спірному помешканні до ухвалення рішення у справі.

На підтвердження зазначеного в матеріалах справи наявні постанови слідчого СВ Олешківського відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2017 року та від 22 січня 2018 року (а.с.221,222), в описовій частині яких зазначено, що 23 жовтня 2017 року близько 22:30 години ОСОБА_7 разом із невідомим чоловіком підїхав на автомобілі до місця проживання позивачки (за адресою: вул. Івана Мазепи, 42, м. Олешки), та почали ламати хвіртку домоволодіння.

Із резолютивної частини ухвали Херсонського міського суду Херсонської області вбачається, що за адресою, де на теперішній час проживає позивачка, а саме по вул. Івана Мазепи, 42, в м. Олешки, зареєстровано громадянина ОСОБА_13, відносно якого судом обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації (а.с.219-220).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 не заперечував зазначений факт. Крім того, він не заперечував про здійснення ним реєстрації в спірному домоволодінні і інших осіб і його намір їх вселення до зазначеного будинку.

Згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його позову щодо визнання протиправними дій Цюрупинської РДА про відмову йому у наданні комісією з питань захисту прав дитини дозволу на придбання його малолітньому сину житлового будинку, в якому на теперішній час мешкає позивачка (за адресою: вул. Івана Мазепи, 42, м. Олешки) (а.с.130-132).

Враховуючи, що єдиною підставою для забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з огляду на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права позивача в разі встановлення неправомірних дій відповідача, колегія суддів вважає за можливе забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_7 вчиняти дії щодо вселення, реєстрації будь-яких осіб у будинок, розташований по вулиці Івана Мазепи (Інтернаціональна), 42 в місті Олешки (Цюрупинськ) Херсонської області.

Застосований судом вид забезпечення позову захищає права позивача на випадок можливого ухвалення рішення на її користь.

Апеляційним судом здобуто достатньо доказів того, що захист прав, свобод та інтересів позивача у зазначеній справі є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову. Заявлені позивачем заходи забезпечення позову не являються фактичним вирішенням справи по суті і не порушують прав власника майна щодо користування та розпорядження цим майном, а лише обмежують його у здійсненні деяких дій на певний період по відношенню до домоволодіння, в якому на теперішній час проживає позивачка.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з постановленням нової про часткове задоволення заяви позивачки про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_7 вчиняти дії щодо вселення, реєстрації будь-яких осіб у будинок, розташований по вулиці Івана Мазепи (Інтернаціональна), 42 в місті Олешки (Цюрупинськ) Херсонської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення 25 травня 2018 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3