АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/305/18 Номер провадження 22-ц/786/904/18Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Хіль Л.М., Абрамова П.С., при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення помилково перерахованих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення помилково перерахованих коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 листопада 2017 року ним було помилково, за відсутності жодних договірних правовідносин, перераховано грошові кошти в сумі 34698 грн. на картку ПАТ КБ «Приватбанк» на імя відповідача ОСОБА_3 Вказував, що направляв відповідачу лист з вимогою повернути помилково перераховані кошти, але гроші не повернуто. Тому вважає, що оскільки відповідач не виконала обовязки з повернення безпідставно набутих грошових коштів протягом семи днів з дня отримання вимоги, вона має сплатити відсотки за безпідставне користування чужими коштами. В звязку з чим, прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 34896 грн., як безпідставно набуті кошти, проценти за користування чужими коштами в сумі 514,30 грн. та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2(місце проживання 07301, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків) до ОСОБА_3(місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення помилково перерахованих коштів відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.1 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа підприємець. За даними Єдиного реєстру ФОП ОСОБА_3 здійснює наступні види діяльності: виробництво інших готових металевих виробів; установлення та монтаж машин і устаткування; інші спеціалізовані будівельні роботи; оптова торгівля металами та металевими рудами; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 згідно з платіжним дорученням від 11 листопада 2017 року № здійснив перерахунок грошових коштів на користь отримувача ОСОБА_3 на картковий рахунок, відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» № 5168********3553 на суму 34 698 грн.

Зазначена обставина визнається відповідачем в поданому до суду відзиву на позовну заяву.

Як встановлено дослідженими в справі доказами, ФОП ОСОБА_3 20 жовтня 2017 року було виписано рахунок-фактуру №СФ-0000055 на поставку одержувачу ОСОБА_2 труб та іншого товару на загальну суму без ПДВ 34533 грн. (а.с. 34).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_2, як одержувач та платник за виписаним рахунком-фактурою, здійснив переказ грошових коштів в сумі 34698 грн. відповідно до зазначеного вище рахунку-фактури № СФ-0000055 від 20 жовтня 2017 року, за придбання димохідних труб (а.с. 9, 10). Тим самим позивач погодився на запропоновані умови та виконав оплату товару.

Отже, дані обставини свідчать про волю сторін на виникнення правовідносин з придбання товару, про наявність укладеного між сторонами по справі (позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ФОП ОСОБА_3В.) правочину у письмовій формі щодо придбання (поставки) товару.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей), в звязку з чим прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми в розмірі 34896 грн., як безпідставно набутих грошових коштів, є безпідставними, а отже задоволенню не підлягають.

Разом з цим, місцевий суд зазначив, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування чужими коштами є похідними від вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, тому оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах, то позовні вимоги про стягнення процентів заявлені позивачем ОСОБА_2 є безпідставними, а отже задоволенню не підлягають.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Згідно ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно ч.1 статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У ст. 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Так, у п. 1.23., п.1.24. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під помилковим переказом розуміється рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

З наданих матеріалів справи вбачається, що між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наявні договірні правовідносини, які є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей), а тому підстави для застосування ст. 1212 ЦК України у спірних правовідносинах відсутні.

Крім того, з наданих матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів наявності вини банку в здійсненні переказу грошових коштів на суму 34698 грн. на рахунок ОСОБА_3 відсутні, а отже має місце виключно волевиявлення позивача на здійснення відповідного переказу грошових коштів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми в розмірі 34896 грн., як безпідставно набутих грошових коштів, є безпідставними, а отже задоволенню не підлягають.

Доводи апелянта про те, що ним помилково було переведено грошові кошти на рахунок ОСОБА_4, оскільки правових підстав для здійснення такого перерахування не існувало є необґрунтованим та суперечить встановленим обставинам справи.

Тому,розглядаючи спір суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, вони на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: