Справа № 162/233/17 Головуючий у 1 інстанції: Гладіч Н.І.
Провадження № 22-ц/773/355/18 Категорія: 47 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Киці С.І., Здрилюк О.І.,

секретар Концевич Я.О.

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Волинської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Волинській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 22 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 сільської ради Любешівського району, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - відділ Держгеокадастру у Любешівському районі Волинської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Покликалась на те, що їй належить земельна ділянка, що знаходиться в с. Лахвичі, Любешівського району, вул. Центральна, 26 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №828157, виданого 03 лютого 2010 року. Зазначає, що під час знімання зовнішніх меж цієї ділянки було допущено помилку, а саме зовнішня межа зі сторони сусіда ОСОБА_6 була знята не по межі її земельної ділянки, а по огорожі її саду, який прилягає до межі сусідньої ділянки, що перебуває в користуванні ОСОБА_6. Вважає, що при видачі Державного акту на землю, частина належної їй ділянки не увійшла до експлікації зовнішніх меж ділянки розміром 5 м. по ширині та 100.12 м. по довжині, і надалі ця частина ділянки залишилась не охоплена зазначеним вище Державним актом на землю.

Власником сусіднього будинковолодіння в той час була померла ОСОБА_8, якій належав без оформлення права власності житловий будинок та в користуванні перебувала земельна ділянка для обслуговування цього будинку з господарськими спорудами. Рішення про виділення у власність ОСОБА_8 земельної ділянки в с. Лахвичі, вул. Центральна, 24, сільською радою не приймалось. Після смерті ОСОБА_8 в 2012 році спадщину на житловий будинок було прийнято ОСОБА_5 та згідно рішення Любешівського районного суду від 18 квітня 2012 року №0309/7542/2012 за нею визнано право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами. Рішенням ОСОБА_7 сільської ради від 29 грудня 2012 року №24/4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, що належать ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в с. Лахвичі, вул. Центральна, 24 на території ОСОБА_7 сільської ради Любешівського району Волинської області. Рішення про виділення у власність ОСОБА_5 земельної ділянки в с. Лахвичі, вул. Центральна, 24 сільською радою також не приймалось. Ділянці, що в с . Лахвичі, вул. Центральна, 24, що перебувала в користуванні ОСОБА_5 присвоєно кадастровий номер :02:001:0207 цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з внесенням відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Згідно договору купівлі-продажу №203 від 15.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_6 купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Лахвичі, вул. Центральна, 24.

Просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що в с. Лахвичі, вул. Центральна, 26 Любешівського району в частині земельної ділянки, яка зайнята садом, розміром 5 м по ширині та 100.12 м по довжині шляхом: визнання частково недійсним рішення ОСОБА_7 сільської ради від 29 грудня 2012 року №24/4; виключення відомостей з Державного земельного кадастру про ділянку щодо ОСОБА_5П за кадастровим номером :02:001:0207 в частині помилково внесених відомостей відносно земельної ділянки розміром 5 м по ширині та 100.12 м по довжині; припинення права користування ОСОБА_6 частиною земельної ділянки, що в с. Лахвичі, вул. Центральна, 24 розміром 5 м по ширині та 100.12 м по довжині.

26 квітня 2017 року ОСОБА_6 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Зазначав, що 15 квітня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Любешівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_9, набув право власності на житловий будинок, що розташований в с. Лахвичі, вул. Центральна, 24, Любешівського району. Згідно п.1 вищевказаного договору будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2095 га, яка належить ОСОБА_5 на праві користування, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0207.

У грудні 2012 року за заявою попереднього користувача земельної ділянки ОСОБА_5 ДП «Центр державного земельного кадастру» Волинської регіональної філії ОСОБА_4 районним виробничим відділом виготовлена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 0,2096 га в с. Лахвичі, вул. Центральна, 24 на території ОСОБА_7 сільської ради Любешівського району.

Згідно з Актом про відновлення меж земельних ділянок та передачу на зберігання межових знаків від 03.12.2012 року проведено встановлення та закріплення на місцевості меж вищевказаної земельної ділянки площею 0,2096 га, переданої ОСОБА_5, при цьому претензій при встановленні зовнішніх меж не було заявлено. 29 грудня 2012 року рішенням ОСОБА_7 сільської ради Любешівського району №24/4 затверджено розроблену ОСОБА_4 виробничим відділом науково-технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, що належить ОСОБА_5

05 березня 2013 року вказаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :02:001:0207.

ОСОБА_3 перешкоджає йому користуватися належною йому земельною ділянкою, оскільки самовільно зайняла частину земельної ділянки і, порушивши межі земельних ділянок, висадила на ній дерева, розмістила будівельні матеріали. Просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та зобовязати ОСОБА_3 знести огорожу з належної йому на праві користування земельної ділянки, викорчувати самовільно висаджені дерева та садженці, прибрати будівельні матеріали. Ухвалою суду від 11.09.2017 року у первісному позові замінено третю особу відділ Держгеокадастру у Любешівському районі на Головне управління Держгеокадастру у Волинській області. Ухвалою суду від 06.12.2017 року по справі за первісним позовом замінено відповідача ОСОБА_7 сільську раду Любешівського району на належного відповідача ОСОБА_4 селищну раду Любешівського району .

Рішенням Любешівського районного суду від 22 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Волинської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ГУ Держгеокадастру у Волинській області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмолено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено.

Постановлено зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_6 земельною ділянкою, що розташована за адресою: вул. Центральна,26, с. Лахвичі, Любешівського району Волинської області шляхом знесення огорожі, викорчуванням наявних на ній дерев та інших насаджень, прибранням будівельних матеріалів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 640 грн. понесених ним судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати. Постановити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що суд, посилаючись на положення статтей 125-126 Земельного Кодексу, водночас залишив поза увагою, що іншої технічної документації, яка б посвідчувала б право користування земельною ділянкою ОСОБА_5, як попереднім власником сусіднього будинковолодіння . а також ОСОБА_6, не розроблялось і таке право ними не реєструвалось, з нею не погоджувались зазначеними особами межі земельних ділянок, вважає, що межі сусідніх земельних ділянок накладаються, на спірній земельній ділянці знаходяться належні їй насадження та будівельні матеріали, споруда..

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 вказує, що набув право користування спірною земельною ділянкою відповідно до положень статті 377 ЦК України, у звязку з набуттям права власності на будинок. Кадастровий номер земельної ділянки, до якої входить спірна, є істотною умовою договору купівлі-продажу будинку, а тому він є законним землекористувачем, у звязку з чим суд усунув створені перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №828157, виданого 03 лютого 2010 року, встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0.25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул. Центральна, 36 (так зазначено в документі, фактично- Центральна, 26) в с. Лахвичі Любешівського району Волинської області, кадастровий номер зазначеної земельної ділянки :02:001:0107. Ця земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради Любешівського району №37/6 від 02.02.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» .

Актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 29.10.2009 року межі земельної ділянки, яка знаходиться в с. Лахвичі, вул. Центральна, 36 (так зазначено в документі) Любешівського району, площею 0,25 га, наданої ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закріплені межовими знаками, межові знаки передані ОСОБА_3 на зберігання, при цьому в неї претензій щодо меж та конфігурацій земельної ділянки не виникало. У свою чергу, суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_3 є земельна ділянка, яка перебуває в користуванні відповідача за первісним позовом ОСОБА_6, на яку він набув право користування на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2013 року житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,2095 га, яка належала продавцю ОСОБА_5 на праві користування та яка знаходиться в с. Лахвичі, по вул. Центральна,24 Любешівського району, кадастровий номер зазначеної земельної ділянки :02:001:0207.

У грудні 2012 року за заявою попереднього користувача земельної ділянки ОСОБА_5 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 0,2096 га, що розташована в с. Лахвичі, вул. Центральна,24 на території ОСОБА_7 сільської ради Любешівського району. Крім цього встановлено, що згідно Акту про відновлення меж земельних ділянок та передачу на зберігання межових знаків від 03.12.2012 року проведено встановлення та закріплення на місцевості меж вищевказаної земельної ділянки площею 0,2096 га, переданої ОСОБА_5, при цьому претензій при встановленні зовнішніх меж не було заявлено.

Рішенням ОСОБА_7 сільської ради Любешівського району №24/4 29 грудня 2012 року затверджено розроблену ОСОБА_4 виробничим відділом науково-технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 і 05 березня 2013 року вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:001:0207, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з внесенням відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

На підставі генерального плану забудови села Лахвичі Любешівського району судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0107, власником якої є ОСОБА_3 та земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0207, право користування якою набув ОСОБА_6, відповідають за розміщенням, межами та за цільовим призначенням генеральному плану забудови села, мають спільну межу, відокремлені одна від одної, земельні ділянки не накладаються одна на одну.

Встановивши на підставі поданих сторонами доказів, що позивачу ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку по вулиці Центральна,26 в селі Лахвичі Любешівського району Волинської області у максимальному розмірі, передбаченому статтею ЗК України та що ділянка такої площі і конфігурації, визначеної Державним актом, перебуває у користуванні ОСОБА_3, відповідає плану забудови села, суд дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем порушення, оспорювання або ж невизнання її прав та відмовив у задоволенні позову.

При задоволенні зустрічного позову судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, у яких містяться докази про придбання ОСОБА_6 у ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 2013 року житлового будинку в селі Лахвичі Любешівського району, вулиця Центральна, 24, що розташований на земельній ділянці площею 0.2095 га з кадастровим номером :02:001:0207 (а.с.44).

Висновок суду, що земельна ділянка з указаним кадастровим номером є сформованою відповідає положенням статті 79-1 ЗК України, частина 1 якої передбачає:.формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянкияк об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною 2 статті 120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини 6 статті 120 Зумельного Кодексу України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти, крім об'єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Згідно з положеннями частини 1 статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користуванняна земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частина 2цієї статті передбачає, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків та об'єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

На підставі положень частин 2, 6 статті 120 Земельного Кодексу суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у зв»язку з придбанням будинку до ОСОБА_6 перейшло право користування земельною ділянкою площею 0.2095 га з кадастровим номером :02:001:0207, частина якої зайнята позивачем ОСОБА_3, а тому вимоги ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні цією земельною ділянкою ґрунтуються на нормах статтей 152 ЗК України, 391 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що право користування ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0.2095 га з кадастровим номером :02:001:0207 не виникло, суперечать приписам частин 2 , 6 статті 120 ЗК України, частині 1 статті 377 ЦК України та спростовується змістом укладеного 15 квітня 2013 року Договору купівлі-продажу будинку по вулиці Центральній, 24, змістом науково-технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 ( т.І а.с.139,150).

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно державного акта, виданого ОСОБА_3, оскільки при проведенні обмірів позивачем було демонтовано огорожу, по відношенню якої проводились первинні заміри, унаслідок чого технічна документація виготовлена з урахуванням земельної ділянки, якою позивач користується без законних підстав.

Апелянт безпідставно стверджує про порушення положень статтей 140-149 ЗК України, якими передбачено порядок припинення прав на землю, оскільки зазначені норми права підлягають до застосування у разі припинення набутого у передбачений законом спосіб права користування земельною ділянкою. Позивач ОСОБА_3, зазначаючи, що їй належить право користування земельною ділянкою , яка є продовженням наданої їй у власність земельної ділянки по вулиці Центральна, 26 в с. Лахвичі Любешівського району, не надала доказів, що ця земельна ділянка їй надавалась у користування чи у власність. Наведені у поданих до суду апеляційної інстанції письмових поясненнях міститься посилання на наявність на спірній земельній ділянці насаджень, споруди, однак такі доводи не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки чинний Земельний Кодекс не повязує набуття прав на землю із спорудженням будівель та насадженням дерев на земельній ділянці, яка не надавалась в установленому порядку, незалежно від часу користування. Самовільне користування земельною ділянкою не породжує будь-яких прав на неї.

ОСОБА_3 безпідставно посилається на накладення земельних ділянок, оскільки спірна земельна ділянка не охоплена виданим їй Державним актом, площа земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_3 відповідає площі, указаній у виданому позивачу ОСОБА_11 акті.

Це підтверджується технічною документацією із землеустрою, яка виготовлена у 2010 році, щодо складання документів, що посвідчують право ОСОБА_3 на земельну ділянку (т. 1 а.с. 119 -136).

Згідно з каталогом координат, що міститься у технічній документації на земельну ділянку, належну ОСОБА_3, виготовленій у 2010 році, міри ліній є тотожними мірам меж, відображеним у ОСОБА_11 акті (т.1 а.с. 13, 136, площа 0.2500 га).

У технічній документації, виготовленій у 2017 році, запропоновано змінити повністю усі міри ліній, вони не відповідають ОСОБА_11 акту, що дає підставу для висновку, що ця технічна документація лише частково охоплює земельну ділянку, передану у власність ОСОБА_3, хоча за площею є такою ж самою, тобто, це технічна документація для формування нової земельною ділянки з іншими межами, хоча, і за тією ж адресою (т. 1 а.с. 232, 225-237).

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до субєктивної оцінки доказів, що містяться в матеріалах справи та помилкового тлумачення норм Земельного Кодексу, якими врегульовані правовідносини щодо виникнення і захисту права на землю.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач ОСОБА_3 не довела про порушення її прав, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні первісного позову та задовольнив вимоги ОСОБА_6, як законного землекористувача, при цьому повно і об»єктивно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку та застосував закон, яким врегульовані спірні правовідносини.

А тому, виходячи із визначених ст. 367 ЦПК України меж розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені в ньому висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а отже передбачені законом підстави для скасування чи зміни даного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 22 січня 2018 року в даній справі залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: