Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 315/237/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Ярош С.О.
Провадження № 22-ц/778/865 /18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, яку в ході розгляду справи було уточнено.

Просив суд скасувати постанову державного виконавця від 20.09.2017 року про арешт коштів боржника, відстрочити постанову про звернення стягнення на пенсію від 26.09.2017 року по справі №54735750 до вирішення справи в касаційній інстанції, визнати дії державного виконавця Ткаченко О.В. незаконними в частині ст. 55 Конституції України право на оскарження, в частині ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» право на ознайомлення з документами, у частині ст.ст. 13,56 ЗУ «Про виконавче провадження» накладення арешту без виявлення коштів на рахунки, що є порушенням процедури згідно законодавства.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду державний виконавець Рябко В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2017 року до Гуляйпільського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_5 звернувся із заявою про прийняття на примусове виконання виконавчого листа №315/237/17, виданого 08.09.2017 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1172,34 грн. та моральної шкоди 1000 грн.

Постановою державного виконавця Гуляйпільського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 від 20.09.2017 року відкрито виконавче провадження.

20 вересня 2017 року постановою державного виконавця Гуляйпільського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_3, які знаходяться на рахунках банків, в тому числі в ПАТ КБ «Приватбанк» в межах 2573,92 грн.

26 вересня 2017 року постановою державного виконавця Гуляйпільського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 звернуто стягнення на пенсію боржника у розмірі 20 % поточних платежів до погашення суми заборгованості 2462,49 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

В силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону чинній на час вирішення спору) виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Так, звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_3 вказував на те, що державний виконавець всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» не повідомляв його про вчинення виконавчих дій. Проте, жодного доказу, який би підтверджував факт не повідомлення його державним виконавцем про вчинення виконавчих дій в ході виконавчого провадження, скаржником суду надано не було.

Більш того, зазначена обставина спростовується наявним в матеріалами справи копією повідомлення про направлення на адресу ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2017 року №9690; копією повідомлення про направлення на адресу ОСОБА_3 копії постанови про арешт майна боржника від 20.09.2017 року №9692; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 25.09.2017 року та копією декларації скаржника (а.с.31, 33,35-38).

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги доводи ОСОБА_3 про порушення його права на розяснення прав і обовязків йому як сторони виконавчого провадження, оскільки вони також спростовуються наявними в матеріалах справи його письмовими поясненнями від 25.09.2017 року, де він власноруч зазначив, що йому були розяснені права боржника у виконавчому провадженні, що свідчить про виконання державним виконавцем свого обовязку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимоги ОСОБА_3 про зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що вносить відповідну постанову.

Так, частина 1 статті 34 ЗУ «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав за якими державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій.

Обставина, на яку посилається ОСОБА_3,як на підставу зупинення виконавчого провадження, а саме те, що він звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20.04.2017 року, яким було частково задоволено цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, та на підставі якого було видано виконавчий лист, не передбачена ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, скаржником неправомірність дій держаного виконавця в судовому порядку не доведена.

З огляду на наведеневбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновкупро відмову в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення .

Ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21.05.2018 року.

Головуючий:

Судді: