РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4488/17

пр. № 2/759/1024/18

14 травня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шум Л.М.,

за участю секретаря Васюри Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за заповітом,

в с т а н о в и в :

Позивач у березні 2017 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер її чоловік ОСОБА_3, який заповів їй все рухоме та нерухоме майно, яке складається також з ј частки квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником 3/4 квартири є відповідач. Інших спадкоємців не має. При зверненні до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що право власності на спадкове майно - ј частку квартири не зареєстровано в органах БТІ. Враховуючи наведене, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на ј частку квартири АДРЕСА_1, житловою площею 9,40 кв.м., загальною площею 15,75 кв.м.

Ухвалою суду від 27.04.2017 р. відкрито проавдження у справі.

Ухвалою суду від 14.05.2018 р. проведено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення, в яких просив у позові відмовити, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_3 за життя право власності на спірну частку житлового приміщення не зареєстрував, а тому, на думку представника відповідача, позивачка не має підстав успадковувати вказану вище частку спадкового майна.

Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 12.01.1979 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_3 (ас. 10)

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер ОСОБА_3 (а.с. 11).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2008 р. ОСОБА_3 належить ј частина квартири під АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, його матері (а.с. 8).

Встановлено, що 19.11.2013 р. за життя ОСОБА_3, чоловік позивачки склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, рухоме та нерухоме де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті, заповів своїй дружині ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до довідки КП «Житлосервіс «Приозерне» від 25.02.2015 р., ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 03.03.1987 р. по день смерті. За вказаною адресою також зареєстровані: ОСОБА_1 - дружина з 03.03.1987 р. - позивачка по справі та ОСОБА_5 - син з 12.07.1992 р., відповідач по справі (а.с. 30-31).

Судом встановлено, що 04.03.2015 р. державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори здійснено реєстрацію спадкової справи, спадкодавцем за яким є ОСОБА_3, номер у спадковому реєстрі 57184083 (а.с. 33).

Згідно матеріалів спадкової справи №161-2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_3 (а.с. 27-56), із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина ОСОБА_1 (а.с. 28). Син померлого ОСОБА_5 подав заяву про відмову від спадщини (а.с. 49).

Відповідно до інформаційної довідки БТІ від 07.04.2015 р., квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: 2/3 частини ОСОБА_2, ОСОБА_4 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1994 р.; 1/3 частина ОСОБА_2, ОСОБА_4 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2003 р. (а.с. 54).

Постановою державного нотаріуса від 15.09.2015 р. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ј частку квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на частку квартири (а.с. 55).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично не визнає право позивачки ОСОБА_1 на спадкування майна, яке залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_3

Встановлено, що положення ст. 392 ЦК України чітко передбачає спосіб захисту права в разі об'єктичного існування права власності на певнний об'єкт, якщо це право не визнається іншою особою.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3, чоловік позивачки ОСОБА_1 за життя отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.06.2008 р. на 1/4 частину спірної квартири та в подальшому склав заповіт, тобто позивачка ОСОБА_1 має об'єктивні підстави для набуття права власності на спірне майно, що залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_3

У зв'язку з чим суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про безпідставність успадкування позивачкою ОСОБА_1 1/4 частини спірної квартири з підстав відсутності державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на вказану частку, померлого чоловіка позивачки, оскільки наявні в матеріалах справи Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.06.2008 р. та Заповіт від 19.11.2013 р. на спірне майно чинні та в судовому порядку недійсними не визнавались (ас. 8, 9).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна померлого чоловіка ОСОБА_3, а саме, ј частки квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 р., на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2008 р.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи, що позивач в установлений строк звернулась до державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини за заповітом, позивач прийняла спадщину, а тому право власності на частку квартири підлягає визнанню в судовому порядку, у зв'язку з чим позовні вимоги необхідно задовольнити.

На підставі, ст.ст. 321, 328, 392, 1216-1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. 81 ЗК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.) право власності на ј частку квартири №АДРЕСА_1, житловою площею 9,40 кв.м., загальною площею 15,75 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: