АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 619/753/16-ц Головуючий І інстанції Нечипоренко І.М.
Провадження № 22ц/790/254/18 Суддя-доповідач: Кісь П.В.
Категорія: договірні
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2017 року (суддя Нечипоренко І.М.) у цивільній справі № 619/753/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

26.02.2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 26643,69 доларів США, судовий збір в розмірі 10266,00грн, посилаючись на те, що 05.09.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків був ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №6229-005/08Р, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 20043,00 доларів США для своєчасної оплати останнім вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу №5403/8 від 03.09.2008, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля. Кредит було надано відповідачу строком з 05.09.2008 до 05.09.2015 зі сплатою 13,99% річних. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 239,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. З метою проведення реструктуризації заборгованості відповідача було змінено розмір щомісячного платежу, таким чином з червня 2011 року відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 317,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Після закінчення строку повернення кредиту станом на 18 червня 2015 року відповідачем неналежним чином виконуються зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 26643,69 доларів США, у тому числі: заборгованість за кредитом 16458,00 доларів США, заборгованість за процентами 10185,69 доларів США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобов`язання відповідачем як позичальником було укладено договір поруки №6229-005/08Р від 05.09.2008 року. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зобов`язалися нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором. А також з метою забезпечення виконання зобов`язання за зазначеним кредитним договором 05 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу №6229-005/08Р. На підставі договору застави транспортного засобу заставодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед заставодержателем за кредитним договором №6229-005/08Р від 05.09.2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки вчасного та повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передає в заставу заставодержателю належне йому на праві власності майно: транспортний засіб марки OPEL, моделі CORSA, рік випуску -2008, колір чорний, кузов НОМЕР_1 , тип Т3 легковий коміб-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено.

Суд вирішив: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правексбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26643,69 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правексбанк» судовий збір в розмірі по 3422,00грн., з кожного.

ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним та просить його скасувати і ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки доказам, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та не сприяв повному і об`єктивному її розгляду.

Вказує, що на час ухвалення судом рішення позивач не був стороною кредитних правовідносин, і як наслідок не міг бути стороною у даному спорі, оскільки 31.05.2017 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» відступило право вимоги за кредитним договором, про що позивач жодним чинним не повідомив суд.

Вважає, що оскільки позивачем не було доведено взагалі факту надання кредиту ОСОБА_2 , не було надано відповідних документів на підтвердження заміни кредитора у правовідносинах, суд повинен був відмовити у задоволені позовних вимог.

Крім того, зазначає, що позивач не надав банківську виписку по рахунку ОСОБА_2 , в якому би відображався рух коштів. Взагалі, зміст договору є неповний та не відповідає дійсним обставинам справи, що унеможливлює об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Тобто, суд ухвалив рішення ґрунтуючись на припущеннях, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів з боку позивача, які б доводили ті обставини на які він посилався.

Також, наголошує, що договір поруки від 05.09.2008 року на теперішній час є припиненим.

Крім іншого, просить застосувати до цього спору позовну давність, оскільки правовідносини, за якими пред`явлено позов, виникли з дня надання строкового кредиту - 05.09.2008 року, а позивач звернувся до суду з позовом лише 23.02.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Також посилається на низку порушень судом першої інстанції норм процесуального права, допущених при розгляді справи, що призвело до порушень прав та інтересів відповідачів.

З наданих суду копій Контракту про проходження військової служби і довідки командира військової частини НОМЕР_3 МО України №039/3546 від 04.07.2017 року відповідач ОСОБА_2 з 17 грудня 2016 року бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення анти терористичної операції в Донецькій та Луганській областях. (т.1 а.с.162, 163-164, 201).

Представник відповідачів адвокат Лиска П.О. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, надав письмові докази на підтвердження доводів щодо несумлінного здійснення процесуальних прав позивачем, який приховав від суду факт відступлення банком товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги ще до того, як суд першої інстанції розглянув справу і ухвалив рішення. Звертав увагу на ту обставину, що відповідач ухилився від надання належних письмових доказів на підтвердження обставин укладення кредитного договору та виконання його умов сторонами.

Представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» Даніліна Н.С. в поданих апеляційному суду письмових запереченнях просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 (хоча про існування такої апеляційному суду невідомо, а позивачу в порядку ст.298 ЦПК України апеляційний суд за супровідним листом від 21.09.2017 року надсилав лише апеляційну скаргу ОСОБА_1 ), посилалася на доводи, викладені в позовній заяві про обставини виникнення спірних правовідносин, підтвердила факт передачі права вимоги за кредитним договором та договорами поруки до вирішення судом справи по суті, ухилившись при цьому від пояснення причин, за яких позивач приховав від суду ці обставини.

Після здійснення перевірки доводів сторін щодо вказаних обставин апеляційний суд ухвалою від 28.03.2018 року задовольнив заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», підтриману представником первісного позивача, про залучення до участі у справі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у якості процесуального правонаступника позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк».

В письмових заперечення на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи рішення суду постановленим у відповідності із законом.

В поданому до апеляційного суду клопотаннях представник ТОВ ФК «Довіра і Гарантія» просив розглядати справу за його відсутності.

Інші учасники справи про поважність причин неявки суд не сповістили.

В судове засідання 03.05.2018 року учасники справи не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належними чином.

Зважуючи на викладене та приписи ст.ст.44, 371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України ( в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зобов`язання за кредитним договором боржником не виконуються, а поручителі також несуть відповідальність перед кредитором за невиконання боржником своїх зобов`язань, вимоги позивача є обґрунтованими та з відповідачів підлягає стягненню сума заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Судовим розглядом встановлено, що 05.09.2008 між АКБ «Правексбанк», правонаступником якого був ПАТ КБ «Правексбанк» та на теперішній час є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6229-005/08Р з метою своєчасної оплати вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу №5403/8 від 03.09.2008, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля на загальну суму 20043,00 доларів США строком з 05.09.2008 до 05.09.2015 зі сплатою 13,99% річних (п.1.2.Договору). (том 1 а.с.7-12).

ОСОБА_2 зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 239,00 доларів США та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісяця до 10-го числа наступного місяця (п.п. 4.4. , 4.5 Договору)

1 січня 2011 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору . З метою проведення реструктуризації заборгованості відповідача, було змінено розмір щомісячного платежу, таким чином з червня 2011 року відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 317,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05.09.2008 року між АКБ «Правексбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було укладено договори поруки №6229-005/08Р та №6229-005/08Р . Відповідно до умов цих договорів останні зобов`язалися нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором №6229-005/08Р від 05 вересня 2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 05.09.2015 у розмірі 20043 долара США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (том 1 а.с.17, 19).

Позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунком банку станом на 18 червня 2015 року склала заборгованість за кредитом 16 458,00 доларів США та заборгованість за процентами - 10 185,69 доларів США.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції відповідачі протилежного не довели, належних доказів на спростування наданого Банком розрахунку заборгованості не надали.

У жовтні 2016 року відповідачі, заперечуючи проти позову, звернулися до суду першої інстанції з заявою про застосування загальної та спеціальної позовної давності до позовних вимог.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.2 договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункт 4.4 та 4.5. договору).

Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Установлено, що прострочення позичальником ОСОБА_2 платежу за кредитним договором щодо погашення заборгованості за кредитом відбулося з 10.06.2011 року. ПАТ КБ «Правексбанк» з позовом до суду звернувся 26.02.2016 року.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково стягнув заборгованість за кредитом на користь ПАТ КБ «Правексбанк» поза межами строку, визначеного статтею 257 ЦК України, стосовно щомісячних платежів за період з 10 січня 2011 року до 10 лютого 2013 року, якими визначено до сплати 6 023,00 доларів США за тілом кредиту, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Отже, в межах позовної давності Банком було заявлено позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за черговими платежами з 10 лютого 2013 року до 18 червня 2015 року в розмірі 9 193,00 долара США - заборгованість за тілом кредиту.

Щодо сплати відсотків за користування кредитом прострочення позичальником відбулося з 10.01.2010 року, в подальшому він здійснював часткові погашення частини простроченої заборгованості по відсоткам, останнє з яких відбулося 11.06.2015 року, чим переривав перебіг строку позовної давності, що підтверджується розрахунком заборгованості, та не спростовано відповідачами.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Тобто, ПАТ КБ «Правексбанк» заявив до стягнення проценти за користування кредитом у межах строку позовної давності .

З матеріалів справи вбачається. що 15.06.2018 року ОСОБА_1 зверталася до суду з клопотанням про витребування доказів, в якій просила суд зобов`язати ПАТ КБ «Правекс банк» надати до суду оригінали або належним чином засвідчені копії документів, зокрема , всі акти приймання передачі документів за кредитним договором № 6339/005/08 від 05.09.2008 року. Клопотання було обґрунтовано складністю самостійного отримання відповідачами, але до клопотання не було додано жодного доказу, яким би було засвідчено намагання відповідачів отримати письмові докази по справі,якими вони обґрунтовували свої заперечення.

27.09.2017 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції було подано заяву про залучення доказів до матеріалів справи, а саме листа ПАТ КБ «Правексбанк» від 17.08.2017 року у якому, у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 20.07.2018 року повідомлено що право вимоги за кредитним договором № 6339/005/08 від 05.09.2008 року було відступлено ПАТ КБ «Правекс-Банк» на користь ТОВ «Гарантія і Довіра» на підставі договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 31.05.2018 року.

Судова колегія приходить до висновку, що факт відступлення прав вимоги за кредитним договором існував на час розгляду справи судом першої інстанції, але не був встановлений судом через пасивну поведінку учасників справи, в тому числі і ОСОБА_1 , яка скористалася своїм правом на звернення до позивача тільки після винесення рішення по справі.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги, що на час ухвалення судом рішення позивач не був стороною кредитних правовідносин, і як наслідок, не міг бути стороною у даному спорі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2018 року залучено у справі у якості правонаступника ПАТ КБ «Правексбанк» - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Проте, враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки судом у даному спорі неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволені позову з огляду на таке.

Предметом позовних вимог ПАТ КБ «Правексбанк», на час розгляду справи правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», визначено стягнення заборгованості за кредитним договором саме у доларах США без зазначення еквіваленту суми в національній валюті, що є правом вибору позивача при зверненні до суду з позовом, як способу захисту своїх прав та інтересів.

Якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю») суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Так, як свідчать матеріали справи, кошти за кредитним договором надано в іноземній валюті (долар США), право вимоги за кредитним договором та договорами поруки перейшло до ТОВ «Довіра та Гарантія» в національній валюті - гривні( витяг з реєстру боржників до договору купівлі продажу прав вимоги за кредитними договорами №2 від 31 травня 2017р. т.2 а.с. 105)

Відповідно до свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 19.11.2013 р. за № НОМЕР_4 ТОВ «Довіра та Гарантія» є фінансовою установою (. т.2 а.с. 106).

Згідно пункту 1.2 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв`язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, небанківська фінансова установа має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Матеріали справи не містять доказів того, що у ТОВ «Довіра та Гарантія» наявна генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій, а тому у позивача відсутнє таке право вимоги як стягнення з відповідачів суми заборгованості у доларах США.

Виконуючи вимоги статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 11 299,60 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2017 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 11 292 (одинадцять тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 60 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський