Справа № 183/5740/17
Провадження № 2/183/900/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 18 вересня 2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8 300,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 18 жовтня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 50 396,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 21 657,85 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 12 515,89 грн., заборгованості за пенею у розмірі 13 347,17 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 2 376,05 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що він дійсно є клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк", отримав картку № 947193. У період з 21 липня 2016 року по 22 липня 2016 року невстановлені особи, без санкціонованого доступу до його та його жінки платіжних карток, шахрайським шляхом здійснювали списання коштів з карткових рахунків. Його заборгованість перед банком станом на 19 липня 2016 року у розмірі 6 335,12 грн. погашена ним у період з вересня 2016 року по січень 2017 року. Свою банківську картку він не втрачав та ПІН код нікому не передавав, а шахраї здійснювали списання коштів за допомогою інших карток з його та його дружини карткових рахунків, від співробітників банку він не переховується та співпрацює зі слідством, а фактично за розповсюдження його конфіденційної інформації, яка стала причиною списання грошових коштів невстановленими особами шахрайським способом, відповідає ПАТ КБ "ПриватБанк", а тому у задоволенні позову просив відмовити (а.с. 55-57).

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку.

Позивач 18 вересня 2006 року відкрив відповідачу ОСОБА_1 рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг та "Тарифів банку", що викладені на банківському сайті, що обов'язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем заявою (а.с. 9, 10-24). На цих умовах позивач зобов'язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані ОСОБА_1 згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Универсальная". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов'язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 43,20 % річних, визначивши максимальною сумою для грошового переказу 8 300,00 грн., яка згодом збільшена банком.

Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому здійснено платіж на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України.

Зобовязання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом.

Судом установлено, що 21 липня 2016 року на телефон ОСОБА_1 надходили смс-повідомлення з інформацією про здійснення операцій з отримання готівкових коштів з платіжної картки на загальну суму 12 000,00 грн., які були здійснені в банкоматі № 3573284, на вул. Білоруська, 2 у м. Київ.

11 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про блокування та видачу нової картки, а також подав заяву про незгоду з транзакцією і просив про повернення йому коштів.

26 липня 2016 року позивач звернувся до Перещепинського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом шахрайства. Заяву зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 1429 (а.с. 66).

27 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження № 0003075 за ч. 1 ст. 190 КК України та 12 серпня 2016 року кримінальне провадження направлене до Новомосковської місцевої прокуратури для визначення підслідності (а.с. 77).

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення"Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд дійшов висновку про відсутність вини ОСОБА_1, як підстави цивільно-правової відповідальності, крім того, судом встановлено, що заборгованість позивача у розмірі 6 335,12 грн., яка утворилась станом на 19 липня 2016 року ОСОБА_1 виплачено, про що ним надано відповідні квитанції (а.с. 60), а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" (код , м. Київ, вул. Грушевського, 1д) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 01 березня 2018 року.

Суддя Г.Є. Майна