ЄУН справи № 678/389/15-ц
Провадження № 6-678-1/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Лазаренко А.В.,

за участю секретаря Непийводи Л.Д.,

розглянувши скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення державного виконавця Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2017 року представник Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі Мінагрополітики) звернулась до суду зі скаргою і просить: поновити строк на оскарження рішення державного виконавця - постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу від 30 березня 2016 року серія ВП №50533825 (далі постанова державного виконавця від 30 березня 2016 року); визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 30 березня 2016 року.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2016 року наказ Мінагрополітики «Про звільнення ОСОБА_2М.» від 05 листопада 2015 року №239-п скасовано та поновлено ОСОБА_2 на посаді директора ДП «Нігинський карєр» з 05 листопада 2015 року.

30 березня 2016 року наказом Мінагрополітики поновлено ОСОБА_2 на посаді директора ДП «Нігинський карєр» з 05 листопада 2015 року на виконання рішення суду.

04 квітня 2016 року на адресу Мінагрополітики надійшла вимога державного виконавця від 30 березня 2016 року щодо негайного виконання рішення суду шляхом поновлення ОСОБА_2 на посаді про що повідомити державного виконавця, при цьому у вимозі строк для надання відповіді не визначено.

07 квітня 2016 року на адресу Мінагрополітики надійшла постанова державного виконавця від 30 березня 2016 року про накладення штрафу в сумі 680,00 грн. за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

11 квітня 2016 року Мінагрополітики повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду.

З постановою державного виконавця про накладення штрафу Мінагрополітики не погодилось, тому 14 квітня 2016 року подало адміністративний позов про визнання протиправною та скасування цієї постанови адже станом на 04 та 07 квітня 2016 року рішення суду щодо поновлення на посаді ОСОБА_2 було виконано в повному обсязі.

Ухвалою суду адміністративної юрисдикції від 14 листопада 2017 року провадження у справі закрито та розяснено Мінагрополітики, що вирішення спірних правовідносин відноситься до юрисдикції Летичівського районного суду Хмельницької області.

23 листопада 2017 року Мінагрополітики отримано зазначену ухвалу суду.

Оскільки, Мінагрополітики дізналось про порушення своїх прав 07 квітня 2016 року і вже 14 квітня 2016 року звернулось до адміністративного суду з позовною заявою, провадження по якій 14 листопада 2017 року було закрито, просить поновити строк для оскарження рішення державного виконавця з 23 листопада 2017 року, скаргу задовольнити, адже станом на день вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання Мінагрополітики рішення суду вже було виконане в повному обсязі, що свідчить про відсутність законних підстав для винесення оскаржуваної постанови.

У відзиві від 23 лютого 2018 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Департамент ДВС МЮ України) просить в задоволенні скарги відмовити, оскільки 18 березня 2016 року відкрито виконавче провадження №50533825 з примусового виконання виконавчого листа №678/389/15-ц Летичівського районного суду Хмельницької області, виданого 20 січня 2016 року, де стягувачем є ОСОБА_2, а божником - Мінагрополітики. Копія постанови направлена до відома стягувачу та для негайного виконання боржнику. В рішенні суду вказано, що воно підлягає негайному виконанню.

Виходячи з вимог частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови) (далі Закон №606-XIV) боржник мав строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження для самостійного виконання рішення, який закінчився 25 березня 2016 року, проте рішення суду у цей строк не було виконане.

Станом на 30 березня 2016 року підтверджуючих документів про виконання рішення суду Мінагрополітики для державного виконавця не надано, тому порушено обовязок про письмове повідомлення державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення, який визначений у частині пятій статті 12 Закону №606-XIV.

В звязку з невиконанням боржником без поважних причин рішення суду у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, 30 березня 2016 року державний виконавець на підставі статті 75 Закону №606-XIV виніс постанову про накладення штрафу.

Лише 11 квітня 2016 року, після отримання 08 квітня 2016 року копії постанови про накладення штрафу, Мінагрополітики направило повідомлення про виконання рішення суду та видачу наказу від 30 березня 2016 року щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді.

У звязку з тим, що 08 квітня 2016 року Мінагрополітики отримано оскаржувану постанову державного виконавця від 30 березня 2016 року, тому термін на її оскарження в порядку цивільного судочинства закінчився 18 квітня 2016 року, в той час як заявник подав до суду скаргу лише 28 листопада 2017 року.

Оскарження дій державного виконавця в порядку адміністративного судочинства не замінює встановленого ст. 449 ЦПК України строку на судове оскарження дій виконавця.

Представник Мінагрополітики та представник Департаменту ДВС МЮ України в судове засідання не зявились, до суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність на підставі наявних письмових доказів.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни до ЦПК України і згідно підпункту 9 пункту 1 розділу XІІІ «Перехідні положення» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ознайомившись з матеріалами справи суд встановив наступні обставини.

30 березня 2016 року Департаментом ДВС МЮ України на адресу Мінагрополітики та ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця у якій повідомляється, що на виконанні перебуває виконавче провадження №50533825 з примусового виконання виконавчого листа №678/389/15-ц, виданого Летичівським районним судом Хмельницької області 20 січня 2016 року про: позов задовільнити. Наказ Мінагрополітики №239-п від 05 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_2 скасувати та поновити ОСОБА_2 на посаді директора Державного підприємства «Нігинський карєр» з 05 листопада 2015 року. 18 березня 2016 року відкрито виконавче провадження, копії постанов направлено сторонам. Станом на 30 березня 2016 року рішення суду боржником не виконано, підтверджуючих документів до відділу не надано. З метою недопущення порушень прав та законних інтересів учасників виконавчих проваджень державний виконавець вимагає виконати виконавчий лист у справі негайно з моменту отримання даної вимоги, про виконання рішення суду повідомити відділ. Боржнику вказати відповідальну за виконання даного рішення особу та її посаду. Попереджено про встановлену законом відповідальність за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення. Вимога отримана Мінагрополітики 04 квітня 2016 року.

30 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн. на боржника (Мінагрополітики) за невиконання рішення суду. За змістом постанови 18 березня 2016 року відкрито виконавче провадження, боржника зобовязано негайно виконати рішення суду, копію постанови направлено сторонам. У наданий для самостійного виконання строк рішення суду боржником не виконано.

30 березня 2016 року Департаментом ДВС МЮ України на адресу Мінагрополітики листом направлено постанову державного виконавця від 30 березня 2016 року про накладення штрафу до виконання. Лист отримано Мінагрополітики 07 квітня 2016 року.

30 березня 2016 року Мінагрополітики видано наказ №47-п «Про поновлення ОСОБА_2М.» яким на виконання рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2016 року у справі №678/389/15-ц поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Державного підприємства «Нігинський карєр» з 05 листопада 2015 року.

11 квітня 2016 року Мінагрополітики направило до Департаменту ДВС МЮ України лист і повідомляє, що отримало вимогу державного виконавця від 30 березня 2016 року та наказом Мінагрополітики від 30 березня 2016 року ОСОБА_2 поновлено на посаді. У звязку з цим Мінагрополітики в повному обсязі виконано рішення суду.

14 листопада 2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено ухвалу про закриття провадження у справі №826/6232/16 за позовом Мінагрополітики до Департаменту ДВС МЮ України про визнання протиправною та скасування постанови. Суд розяснив позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції суду, який видав виконавчий лист, в порядку цивільного судочинства та що повторне звернення з тією самою позовною вимогою не допускається. З ухвали суду вбачається, що оскільки боржником у ВП №50533825 є Мінагрополітики, а виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Летичівським районним судом Хмельницької області за результатами розгляду цивільної справи №678/389/15-ц, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має бути ініційований в порядку цивільного судочинства.

З інформаційної картки по виконавчому провадженні (спецрозділ) від 08 лютого 2018 року вбачається, що виконавче провадження №50533825 з виконання виконавчого листа №678/389/15-ц, виданого Летичівським районним судом Хмельницької області 20 січня 2016 року, завершене 10 травня 2016 року на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону №606-XIV (фактичне повне виконання рішення).

Дослідивши докази по справі суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

У п. 7 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року вказано, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій. Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», частини другої статті 384 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та керуючись змістом статті 383 ЦПК України, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи норми статтей 383-385 ЦПК України (в редакції, що діяла на час подання скарги), враховуючи розяснення Пленуму, слід прийти до висновку, що скарга на рішення державного виконавця про накладення штрафу від 30 березня 2016 року мала бути подана саме до Летичівського районного суду Хмельницької області в порядку цивільного судочинства у десятиденний строк з дня, коли Мінагрополітики дізналося або повинно було дізнатися про порушення своїх прав або свобод.

Як вбачається із наявних письмових доказів рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Державного підприємства «Нігинський карєр» ухвалив 20 січня 2016 року Летичівський районний суд Хмельницької області, судом видано виконавчий лист.

В рішенні суду зазначено, що воно підлягає негайному виконанню, але на нього може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня його проголошення.

За загальним правилом, визначеним у ст. 14 ЦПК України (в редакції, що діяла на час прийняття рішення), обовязковим є судове рішення, яке набрало законної сили.

Однак, в пункті 4 частини 1 статті 367 ЦПК України (в редакції, що діяла на час прийняття рішення) вказано, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Дана норма процесуального закону є спеціальною і вказує на обовязок суду допустити негайне виконання цієї категорії рішень. Незважаючи на те, що таке рішення ще не набрало законної сили і може бути оскаржене, воно є обовязковим для виконання.

Матеріали цивільної справи №678/389/15-ц містять супровідний лист Летичівського районного суду Хмельницької області про направлення копії рішення суду від 20 січня 2016 року на адресу Мінагрополітики, який отриманий адресатом 01 лютого 2016 року.

Отже, при розгляді скарги по суті суд приходить до висновку, що про обовязок поновити ОСОБА_2 на посаді на підставі рішення суду від 20 січня 2016 року Мінагрополітики стало достовірно відомо 01 лютого 2016 року (представник Мінагрполітики в судове засідання 20 січня 2016 року не зявився).

Згідно з Великим тлумачним словником української мови прислівник «негайно» означає, що подія відбувається зразу, без затримки, терміново.

За таких обставин суд вважає, що наказ Мінагрополітики про поновлення ОСОБА_2 на посаді мав бути виданий не 30 березня 2016 року, а невідкладно після отримання 01 лютого 2016 року судового рішення, не чекаючи звернення ОСОБА_2 до державного виконавця з метою в примусовому порядку виконати судове рішення.

Державний виконавець констатував у постанові від 30 березня 2016 року, що виконавче провадження було відкрито 18 березня 2016 року, боржника зобовязано негайно виконати рішення суду, копію направлено стягувачу та боржнику.

Мінагрополітики не спростовано твердження державного виконавця, що про відкриття 18 березня 2016 року виконавчого провадження їм не було відомо станом на 30 березня 2016 року, як не було відомо про обовязок негайного виконання рішення суду.

Відповідно до змісту частини пятої статті 12 Закону №606-XIV (в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови) сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно статті 76 Закону №606-XIV (в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

В частинах першій та другій статті 75 Закону №606-XIV (в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови) передбачені загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Вказано, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно частини другої статті 25 Закону №606-XIV (в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відкривши виконавче провадження 18 березня 2016 року та надавши боржнику визначений семиденний строк для самостійного виконання рішення, який закінчився 25 березня 2016 року, державний виконавець, який всупереч вимогам частини пятої статті 12 Закону №606-XIV не отримав від боржника письмового повідомлення про самостійне виконання рішення, у відповідності до статтей 75, 89 цього Закону правомірно 30 березня 2016 року виніс оскаржувану постанову про накладення штрафу на боржника.

Підсумовуючи вищезазначене, Мінагрополітики ще до 30 березня 2016 року (момент видання наказу про поновлення ОСОБА_2 на посаді) було відомо про наявність рішення суду від 20 січня 2016 року (таке отримано 01 лютого 2016 року), тому очікувати відповідних дій державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення не було необхідності.

В свою чергу, оскаржувати рішення державного виконавця про накладення штрафу Мінагрополітики мало право саме у Летичівському районному суді Хмельницької області в порядку цивільного судочинства у десятиденний строк з дня, коли дізналося про порушення своїх прав або свобод (протягом 10 днів після отримання 08 квітня 2016 року оскаржуваної постанови), а тому факт подання адміністративного позову до Окружного адміністративного суду міста Києва і його розгляду не може свідчити про наявність підстав для поновлення відповідно строку адже законодавець чітко передбачив відповідну процедуру оскарження таких рішень.

За таких обставин суд не приймає доводів Мінагрополітики про обґрунтованість доводів скарги по суті, а також те, що ними пропущено строк звернення до суду з поважних причин, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 353, 447-453 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення державного виконавця Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: підпис ОСОБА_3

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_3