Справа № 348/1624/17
Провадження № 22-ц/779/575/2018
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа: Акціонерна страхова компанія «Омега» про стягнення матеріальної шкоди з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2018 року, ухваленого суддею Міськевич О.Я. повний текст якого складено 03 березня 2018 року,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року позивач звернулася в суд із даним позовом та просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь 196181,70 гривень.

Вимоги позивач обгрунтувала тим, що 25.09.2015 року біля 09 год. 40 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, автомобілем НОМЕР_1, на ділянці автодороги «Івано-Франківськ - Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з її автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Автомобіль марки «VOLKSWAGEN САDDY», д.н.з. НОМЕР_3 належить їй на праві власності. Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. встановлено вину ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

В результаті зіткнення автомобілів їй, як власнику автомобіля завдано відповідачем матеріальну шкоду, оскільки було пошкоджено передній бампер, передню панель, решітку радіатора, капот, переднє праве крило, переднє ліве та праве крило, передняя права та ліва блок фари, переднє праве дзеркало заднього виду, повторювач лівого повороту, передню праву дверку.

Згідно Звіту авто-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, складеного оцінювачем автотранспортних засобів, експертом оцінювачем ОСОБА_6М на замовлення ТзОВ "Смайл Сервіс", вартість матеріального збитку, завданого її автомобілю в результаті його пошкодження становить 196181.70 гривень.

Зверталась до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, однак їй було відмовлено в зв'язку з тим, що в ході проведення розслідування обставин страхового випадку з'ясовано, що страховий поліс підписано не відповідачем ОСОБА_1, тому ПрАТ "АСК "Омега" не несе ніяких зобов'язань за полісом АЕ/5656763 та не має юридичних підстав для виплати страхового відшкодування.

Відповідач у добровільному порядку матеріальну шкоду не відшкодував.

Під час розгляду справи позивачем зменшено позовні вимоги, оскільки пошкоджений автомбіль був проданий за 114800 гривень, тому різниця вартості заподіяного збитку становить 81381,70 гривень .

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 81381,70 гривень завданої матеріальної шкоди.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт у скарзі зазначає, що суд безпідставно посилався на положення ч.4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України щодо звільнення від доказування обставин ДТП та вини чи невинуватості сторін, оскільки кримінальне провадження та обставини адміністративного правопорушення судом не розглядались. Наявність та ступінь вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін.

Розмір відшкодування є спірним, оскільки позивач спочатку вимагала відшкодувати ринкову вартість пошкодження автомобіля та скривала про його продаж. Представник позивача визнала продаж автомобіля за 4000 доларів США, однак йому відомо, про продаж пошкодженого автомобіля за 6000 доларів США.

У звіті про оцінку вартості матеріального збитку не визначалась залишкова вартість автомобіля. Замовник звіту не має відношення до ДТП і не являється власником автомобіля. Огляд автомобіля здійснено без відома сторін, оціночний звіт складено невідомою особою, без доручення належного сертифікату, витягу державної реєстрації та належного свідоцтва, без визначення пробігу транспортного засобу, копії технічного паспорту на автомобіль, належних фотографій та його укомплектованості, які мають суттєве значення при визначенні шкоди. Суд безпідставно відмовив про визнання цього звіту недопустимим та недостовірним доказом.

Згідно інженерно-транспортної експертизи у пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN САDDY» рульове керування, гальмівна система та ходова частина знаходилися у працездатному стані, що суперечить вищезазначеному Звіту. Згідно довідки працівника ДАІ від 29.09.2015 року у автомобіля незначні пошкодження, аналогічне повідомлення і страхової компанії «Омега» від 26.09.2015 року, що також суперечать зазначеному Звіту оцінювача.

Помилковим є висновок суду першої інстанції про продаж відновленого автомобіля за 114800 гривень, оскільки автомобіль продали без проведення ремонтних робіт. Рульове керування, гальмівна система та ходова частина автомобіля були у працездатному стані.

Суд першої інстанції безпідставно не врахував його доводи щодо вини потерпілої та про його матеріальне становище і стан здоровя та не зменшив розмір відшкодування шкоди.

Не відповідає дійсності висновок суду, що він не вживав заходів по відшкодуванню шкоди, коли пропонував позивачу 1000 доларів США, які слідчий визначив, як розмір шкоди, однак вона відмовилась у їх одержанні.

Статтею 1193 ЦК України та згідно розяснень постанови Пленуму ВСУ, передбачено можливість зменшення судом розміру відшкодування, враховуючи матеріальне становище особи, яка завдала шкоду.

Просить врахувати, що він пенсіонер, інвалід 2-ї групи та тяжко хворіє і у звязку з цим вважає, що розмір відшкодування шкоди для нього повинен бути зменшеним.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, представника позивача та її представника, які вимоги скарги заперечили, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За статтею 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір про відшкодування шкоди.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 81381, 70 гривень для відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, винуватцем якої визнано відповідача. Відповідачем не наведено достатніх підстав для визначення виняткових обставин, які б свідчили про скрутне матеріальне становище та про неспроможність відшкодувати заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що 25.09.2015 року біля 09 год.40 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем НОМЕР_4 на ділянці автодороги «Івано-Франківськ-Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, тому допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, яким керувала ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України (а.с. 4-7).

Власником автомобіля НОМЕР_5 є позивач по справі, що пітверджується свідоцтвом про реєстрацію СХХ3640223 (а.с. 9).

Постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 28.04.2016 року кримінальне провадження, внесене до реєстру досудових розслідувань за №0000524 було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, так як водій та пасажир автомобіля«VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 286 КК України, а потерпіла дружина порушника ОСОБА_7 відмовилась від обвинувачення (а.с. 4-6).

Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016 року встановлено вину ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст.124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова вступила в законну силу. ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Згідно з вимогами ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Вчинення 25.09.2015 року біля 09 год.40 хв. ДТП ОСОБА_1, під час керування транспортним засобом, а саме: автомобілем НОМЕР_4 на ділянці автодороги «Івано-Франківськ-Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, та не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, тому допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, яким керувала ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження доведено вищезазначеними постановами. Тобто є доведеним вчинення ОСОБА_8»юком Д.В. дій та обставин вчинення ДТП.

Як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції ОСОБА_8»юк Д.В. вину у вчиненні ДТП визнав повністю і просив тільки зменшити розмір завданої шкоди посилаючись на незадовільне матеріальне становище.

Колегія суддів вважає, що стороною позивача надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 184, зробленого експертом оцінювачем ОСОБА_6 на замовлення ТзОВ "Смайл Сервіс" вартість матеріального збитку складає 196181,70 гривень, а з врахуванням продажу пошкодженого автомобіля на суму 114800 гривень. Суд першої інстанції правильно встановив, що реальний розмір матеріальної шкода складає 81381, 70 гривень (а.с. 68).

Згідно ч.2 ст. 1186 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У запереченні на позовну заяву та у доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що автомобіль позивач продала за 6000 доларів США, а звіт про оцінку вартості матеріального збитку є неналежним доказом.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не наведено обґрунтованих підстав для визнання судом вказаного Звіту неналежним доказом, не надано доказів щодо іншого розміру вартості проданого автомобіля.

Автотоварознавче дослідження було проведено оцінювачем автотранспортних засобів експертом оцінювачем ОСОБА_6М, який діяв на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності на замовлення ТзОВ "Смайл Сервіс", звіт належним чином завірений ПрАТ "АСК "Омега".

Апелянт та його представник жодним допустимим, належним та переконливим доказом не довели, що позивачем продано пошкоджений автомобіль більше ніж за 4000 доларів США.

Разом з тим, апелянт просить врахувати, що він пенсіонер, інвалід 2-ї групи та тяжко хворіє і на підставі ст. 1193 ЦК України зменшити розмір відшкодування.

Відповідно до ч. 4 статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоду завдано вчиненням злочину.

Згідно з п. 7 Постанови № 4 від 01.03.2013 року Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки», правила частини четвертої статті 1193 ЦК України про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

ОСОБА_8»юку Д. В. у зменшенні розміру відшкодування шкоди суд першої інстанції обгрунтував тим, що він з моменту ДТП не вживав жодних заходів по відшкодуванню шкоди.

Однак суд не досліджував обставини, що відповідач намагався під час досудового розслідування врегулювати майновий спір. У апеляційній скарзі ОСОБА_8»юк Д.В. зазначає, що пропонував позивачу 1000 доларів США, які слідчий визначив, як розмір шкоди, однак вона відмовилась у їх одержанні. Цих обставин позивачем, чи її представниками не оспорено.

Тому, висновок суду першої інстанції про недоцільність зменшення для відповідача за наявності виняткових обставин розміру відшкодування шкоди не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам цивільного законодавства. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у зменшенні розміру відшкодування не врахував зазначених вище обставин справи та вимог ч.4 ст. 1193 ЦК України, дійшов помилкового висновку, що відповідачем не наведено достатніх підстав для визначення виняткових обставин, які б свідчили про скрутне матеріальне становище та про неспроможність відшкодувати заподіяну шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, та хворіє на цукровий діабет, гагліоніт грудного відділу хребта, хронічний гостродуодоніт, виразкову хворобу та інші захворювання. Протягом останніх років він систематично стаціонарно лікувався, що підтверджується медичними документами (а.с. 74-92). Згідно поданих довідок отримує пенсію на рівні нижчому від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому, відшкодування у розмірі 81381, 70 гривень поставить його у тяжке матеріальне становище.

За таких обставин, колегія суддів враховуючи матеріальне становище відповідача, кримінальне провадження відносно нього закрито у зв»язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, що не виключає застосування ст. 1193 ЦК України необхідно зменшити розмір матеріальної шкоди з 81381,70 гривень до 60000 гривень, що відповідатиме вимогам Закону та буде справедливим по відношенню до сторін.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Тому, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру матеріальної шкоди підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд у складі колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2018 року в частині визначення розміру матеріальної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м. Долина, вул. Полуванки, 30/11 Івано-Франківської області реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 60000 гривень завданої матеріальної шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.05.2018 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_9