АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5217/16-ц 22-ц/774/376/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 182/5217/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.,

сторони: позивач - Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року, ухваленого суддею Багровою А.Г. у м. Нікополі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Головне управління ДСНС України у Дніпропетровській області звернулося з позовом до ОСОБА_1 та просило суд зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену нею у листі від 18.08.2016 року, яка принижує ділову репутацію Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, в особі її начальника.( а.с. 26)

Обґрунтувуючи свої вимоги позивач послався на те, що відповідач направила до КМУ на ім'я Прем'єр-міністра України скаргу, яка за своїм змістом порочить ділову репутацію позивача в особі начальника та Державну службу України з надзвичайних ситуацій в цілому. Інформація про Головне управління ДСНС України у Дніпропетровській області викладена в контексті того, що ОСОБА_1 ставить під сумнів повноваження ГУ ДСНС та підриває довіру до його діяльності, що ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області не дотримується моральних та правових норм, встановлених в суспільстві; порушує вимоги законодавства щодо прийнятого Положення про ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, Положення про 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та інших документах, а також психологічно тисне на працівників, а саме шляхом притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з роботи або не прийняттям на роботу без будь-яких правових підстав; що керівництво у своїй діяльності з метою одержання для себе неправомірної вигоди або переваг вимагає хабарі та все робить для свого збагачення; що дії керівництва межують зі скоєнням злочинних діянь.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року у задоволенні позову Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року як незаконного та неообгрутованого та просив постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. На обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що поширена відповідачкою інформація містить фактичні дані щодо вчинення позивачем дій, які мають ознаки кримінальних правопорушень

Відзив на пеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 17 серпня 2016 року звернулась зі скаргою до Прем'єр-міністра України, Генеральної прокуратури на дії Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області та начальника Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області ( а.с. 6-10)

В зазначеній скарзі ОСОБА_1 вказала: „... Посадові особи ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області у першу чергу начальник Кульбач А.А. настільки наплутали в прийнятих Положенні про ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, Положенні про 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та інших документах, що і в суді складно розібратись. До того ж судді не дуже і хочуть розплутувати ці хитросплетіння і всіляко відмовляють то притягувати до відповідальності як ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, так і її посадових осіб, навіть відмовляють заслухати таких чиновників в судовому засіданні, як свідків. Саме така безкарність і породжує їх повий безпредєл ... Постає взагалі питання про доцільність утримувати і Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області і самої 47 Професійної пожежної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області і саме тому, що начальник цього головного управління полковник Кульбач А.А. зробив, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуації у Дніпропетровській області і саму 47 Професійну пожежну частину ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області своєю вотчиною... Начальник Головного управління Полковник Кульбач А.А. все робить тільки на своє збагачення... На початку 2014 року ... для працевлаштування в 62 ДПРЧ можливо, але за умови оплати грошових коштів в доларах для кожного з працівників окремо, в залежності від посади - від 200 до 500 доларів США... начальника ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, для якого і збирались ці кошти посадовими особами... подану нами колективну скаргу було просто знищено головою комісії, начальником ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області Кульбач А.А....Начальник ГУ ДСНС України приймаючи цей наказ умисно створив умови для нанесення шкоди установі - ГУ ДСНС у Дніпропетровській області в безпосередньо 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області. А це вже межує зі скоєнням злочинних дій, кі караються в порядку кримінального судочинства..."

Відмовіляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із висновку, що вказані твердження відповідачки у її зверненні на адресу Прем'єр-міністра України та Генеральної прокуратури є її оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими, вмотивованими, з огляду на наступне.

Відповідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний не ухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Разом із тим, згідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 12 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач у скарзі висловила свою думку щодо дій посадових осіб позивача. Скарга відповідачки, адресована правоохоронним органам та голові Уряду України як вищестоящій інстанції, мала колективний інтерес у тривалому трудовому спорі з роботодавцем, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 48-89, 107-113, 168-182), свідченнями свідків відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, наданими відповідачем аудіо-записами з питань перевірки численних скарг працівників 47 ППЧ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області (а.с.47, 258), тобто ОСОБА_1 скористалась своїм правом на висловлення своїх поглядів, що передбачено зазначеними вище нормами матеріального права.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з огляду на зміст окремих частин скарги, що є предметом судового розгляду, така інформація не є фактичними твердженнями і викладена вона як думка відповідача, а отже є її оціночними судженнями, що виражає суб'єктивну думку відповідача з приводу питання, яке викликало тривалий конфлікт відповідача та інших працівників 47 ППЧ Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області з роботодавцем та спростуванню не підлягає.

Право висловлювати судження, оцінку, думку гарантовано статті 34 Конституції України. Це право також закріплено у ст. 10 Європейської конвенції "Про захист прав людини і основних свобод", ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97, яка відповідно до статті 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (475/97-ВР ).

У пункті 21 вказаної постанови закріплено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Отже, посилання суду першої інстанції на вищевкзані норми цивільного законодавства та ст. 30 Закону України «Про інформацію», що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, є правильним та доречним, а доводи апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: