АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5034/17 22-ц/774/1150/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 214/5034/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у спрощеному позовному провадженні в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2018 року, ухваленого суддею Прасоловим В.М. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складений 16 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього на період навчання.

В обґрунтування своїх вимог послалась на те, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року на її користь стягнуто аліменти на її утримання на період навчання з 12.01.2015 року до 30.06.2017 року. В даний час, вона продовжує освіту на денній формі навчання в ДВНЗ Криворізький Економічний Інститут «Київський Національний Економічний Університет ім. В. Гетьмана» та є студенткою 1 курсу за освітньо кваліфікаційним рівнем «магістр» із терміном навчання 1,5 роки, тобто до 01.01.2019 року. У зв'язку з тим, що навчання потребує значних витрат, а самостійно забезпечити себе матеріально не має змоги, а батько у добровільному порядку надавати будь-яку грошову допомогу відмовляється, просила суд стягнути на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частки від його доходу до закінчення навчання. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітної плати щомісяця, на період її навчання, починаючи з 5 вересня 2017 року до 01 січня 2019 року, витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. Вирішено питання про стягнення з відповідача судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження доказів, що мають значення для справи, ставить питання про зміну рішення суду в частині, стягнення аліментів після досягнення дитиною 23 років. Крім того, вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. стягнуто безпідставно , без урахування відсутності доказів що представник позивача є адвокатом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині визначення кінцевої дати стягнутих аліментів та розміру стягнутих витратна правову допомогу.

В частині визначеного судом першої інстанції розміру аліментних щомісячних платежів рішення суду не оскаржується.

Матеріалами справи встановлено що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітньої ОСОБА_1 ,яка продовжує освіту у Державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана» на денній формі навчання, за державним замовленням, термін навчання за ОКР магістр 1,5 начальних роки з 01.09.2017 року, що підтверджується довідками зі закладу освіти (а.с.9,85).

Відповідач ОСОБА_2 працює у ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_3 ріг», з нього до 30 червня 2017 року утримувались із заробітної плати аліменти на користь ОСОБА_1 у середньомісячному розмірі 1418,29 грн. ( а.с.97).

Відповідач ОСОБА_2 періодично проходить курс медикаментозного лікування, стосовно отриманої у 1991 році травми, що підтверджується виписними епікризами та призначенням лікаря та чеками придбання медикаментів. (а.с.28,29,30).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст.ст.199 СК України та виходив з обов'язку відповідача утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання. З урахуванням здоровя відповідача, матеріального становище сторін, стягнув аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходу ( заробітку) починаючи з 05 вересня 2017 року по 01 січня 2019 року до закінчення навчання.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги відповідача стосовно визначення судом кінцевої дати стягнення аліментів після досягнення позивачем 23 річного віку.

Як видно з паспорта позивача ОСОБА_1С, народилась 04 листопада 1995 року, отже 04 листопада 2018 року досягне 23 річного віку, тому правові підстави для стягнення аліментів після зазначеної дати відсутні.

Колегія суддів вважає не обґрунтованими посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.

До витрат повязаних із розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу ( стаття 133 ЦПК України).

Частина 2 ст.137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно матеріалів справи, 29 серпня 2017 року між позивачем та юридичною компанією «Human rights» укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого ОСОБА_5 , як виконавець зобовязався надати замовнику ОСОБА_1 юридичні послуги з аналізу, складання та супроводу цивільної справи (а.с.4).Як видно з акту приймання передачі наданих послуг за договором від 29.08.2017 р. виконавцем проведено аналіз документів та судової практики, зібрано документи, складено позовну заяву, проведено представництво інтересів в суді, надано юридичну консультацію із загальним обсягом витраченого часу 4 години, позивачем оплачено послугу у розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанцією карткового рахунку ( а.с.6,10).

Колегія суддів погоджується із визначеним судом розміром, вважає його вірним.

Згідно ч 4.ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на розмір заявлених позовних вимог, виконаних робіт та наданих послуг зі складання позовної заяви та участі в судовому засіданні 20 грудня 2017 року, колегія суддів вважає визначений розмір витрат на оплату адвоката є співмірним.

Обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (Частина 6 статті 137 ЦПК України).

Відповідачем в обґрунтування доводів апеляційної скарги не наведено жодного мотиву та ( або) розрахунку, щодо незгоди із розміром витрат на правову допомогу.

Згідно положення ст.84 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час укладання угоди та розгляду справи) витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Отже, право позивача на отримання від відповідача відшкодування витрат на правову допомогу, передбачено діючим законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення кінцевої дати стягнення аліментів на користь повнолітньої, яка продовжує навчання, обмежившись останнім днем її 23 річчя, тобто до 04 листопада 2018 року, тому на підставі п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 березня 2018 року, змінити. Зазначити кінцеву дату стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів 04 листопада 2018 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 05 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: