30.05.2018 227/1588/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі судового засідання Малашко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту сумісного проживання та знаходження на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

04.05.2018р. позивач ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до суду з позовом до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі також відповідач), про встановлення факту сумісного проживання та знаходження на утриманні. Свій позов обґрунтувала тим, що вона була дружиною ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9. З 1979р. разом проживали в м.Донецьк та вели спільне господарство. Після смерті чоловіка стан здоров'я позивача погіршився, перенесла операцію та на даний час постійно проходить лікування, хіміотерапію та інше. За життя чоловіка, ОСОБА_1 перебувала на його утриманні, оскільки він працював все життя на шахті, мав високу заробітну плату та його пенсія була значно вище, а тому була основним та постійним джерелом доходу. 06.11.2017р. позивач звернулась до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перехід на пенсію чоловіка, але рішенням №4209 від 15.11.2017р. їй було відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не надала довідку про сумісне проживання з померлим годувальником. Встановлення факту перебування на утриманні чоловіка та сумісного з ним проживання позивачу необхідно для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Просила встановити факт свого перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 та сумісного проживання за адресою: АДРЕСА_2 на момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, але в матеріалах справи мається заява представника від 25.05.2018р., про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Представник відповідача, Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області також у відкрите судове засідання не з'явився, 25.05.2018р. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та прийняти судове рішення на розсуд суду.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр.ОСОБА_2, про що в матеріалах справи мається копія свідоцтва про шлюб, виданого 03.03.1979р. та зареєстрованого у палаці одруження міста Макіївки Донецької області, актовий запис №315 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_9. чоловік позивача, ОСОБА_2 помер у віці 52 років у Київському районі міста Донецька відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_9. Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №292 (а.с.10).

Із штемпелю у паспорті позивача вбачається, що ОСОБА_1 з 04.08.1992р. була зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.6, 7).

З копії паспорта гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 вбачається, що він був 04.08.1992р. зареєстрований в АДРЕСА_1, про що мається відповідний штемпель (а.с.15).

З наданої позивачем довідки про місце реєстрації та склад сім'ї №973 від 23.04.2018р. вбачається, що ОСОБА_1, 1958р.н. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 разом з нею зареєстровані дві особи, це син - ОСОБА_4, 1981р.н. та чоловік - ОСОБА_2, 1957р.н., який був зареєстрований та сумісно проживав за зазначеною адресою с ОСОБА_1 з 04.08.1992р. по день смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_9. та був знятий з реєстрації 13.04.2010р. (а.с.11).

З наданих до суду документів вбачається, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою з 04.08.1992р. в АДРЕСА_1.

Позивач є переселенцем, що підтверджується довідкою № від 18.04.2017р., про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3. Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно виписки із історії хвороби №85574 громадянки ОСОБА_1, 1958р.н., вбачається, що вона операцію та має онкологічне захворювання (а.с.17).

Відповідно довідки Добропільського об'єднаного УПФУ Донецької області №991/02 від 13.04.2018р., ОСОБА_1 отримує пенсію, яка складає 1373,00 грн., довідка видана за період з жовтня 2017р. по березень 2018р. (а.с.12).

06.11.2017р. позивач зверталась до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про переведення з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника) відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №4209 від 15.11.2017р. позивачу було відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший через те, що в наданому ОСОБА_1 пакеті документів відсутня довідка про сумісне проживання з померлим годувальником ОСОБА_2 (а.с.13, 14).

ОСОБА_1 13.04.2018р. звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою, про встановлення факту сумісного проживання та знаходження на утриманні чоловіка, але ухвалою суду від 17.04.2018р. було відмовлено у відкритті провадження у справі та було роз'яснено про необхідність доведення факту перебування на утриманні свого чоловіка та сумісного їх проживання у порядку позовного провадження (а.с.19).

29.05.2018р. до суду надійшла заява від гр.ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_11, яка засвідчена приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. від 25.05.2018р. серія ННА 918266, відповідно до якої громадянці ОСОБА_5 відомо, що її троюрідна сестра ОСОБА_1, звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту сумісного проживання з ОСОБА_2 до його смерті. Засвідчує, що дійсно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 1979р., постійно проживали у АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9. ОСОБА_2 помер. Протягом життя він працював на шахті, отримував доходи та оформив пенсію. ОСОБА_1 отримує мінімальну пенсію, після смерті чоловіка захворіла онкологічним захворюванням, постійно проходе лікування, приймає хіміотерапію. Повідомляє, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно спільно проживали в АДРЕСА_1 та вели спільне господарство, також ОСОБА_1 тривалий час не працювала через стан здоров'я та знаходилась на повному утриманні свого чоловіка ОСОБА_2

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Як передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 2 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Як було зазначено у позові, встановлення факту перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 та сумісного з ним проживання позивачу необхідно для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 07.07.2013р. №1058-І, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу.

Пунктом 1 частини 2 ст.36 цього Закону передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.36 цього Закону до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно п.8 Постанови Верховного суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником пенсії, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до п.2.3 розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п.2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно п.2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Як вбачається з позовної заяви, доданих до неї документів та письмових пояснень свідка, місце проживання позивача ОСОБА_1 та її померлого чоловіка ОСОБА_2 зареєстровано у АДРЕСА_1 З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивач спільно проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 за однією адресою, а заробітна плата та пенсійні виплати останнього, були для ОСОБА_1 постійним і основним джерелом засобів існування.

Отже, за сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів підтверджено факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та її перебування на утриманні у останнього на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_9.

На підставі викладеного, керуючись ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.4,12,13,76,77,247,258,263 - 265, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту сумісного проживання та знаходження на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, і.п.н.НОМЕР_1, на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 та сумісного їх проживання за адресою: АДРЕСА_1, на момент смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Є.Хоменко