Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, збільшення розміру стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення неустойки по несплаті аліментів та стягнення індексації по аліментам, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Рівненського міського суду від 17 листопада 2016 року по справі №569/9569/14-ц, на її користь, на утримання їхнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми 800,00 грн. до твердої грошової суми 3000,00 грн., з індексацією відповідно до закону, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Змінити спосіб стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2013 року по справі №1715/19311/12, на користь ОСОБА_5, на утримання їхнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді додаткових витрат на санаторно-курортне лікування дитини після фактичного їх понесення, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, на утримання їхнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 10000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 неустойку по несплаті аліментів за період з 23 жовтня 2012 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 7868,35 грн. та індексацію по аліментах в сумі 1126 грн. за період з грудня 2016 року по січень 2018 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на обставини викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Позивач ОСОБА_5 повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила.

В судовому засіданні, представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 збільшені позовні вимоги позивача підтримали у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та у запереченнях на відзив. Просять суд, збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Рівненського міського суду від 17 листопада 2016 року по справі №569/9569/14-ц, на користь ОСОБА_5, на утримання їхнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми 800,00 грн. до твердої грошової суми 3000,00 грн., з індексацією відповідно до закону, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Змінити спосіб стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2013 року по справі №1715/19311/12, на користь ОСОБА_5, на утримання їхнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді додаткових витрат на санаторно-курортне лікування дитини після фактичного їх понесення, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, на утримання їхнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 10000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 неустойку по несплаті аліментів за період з 23 жовтня 2012 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 7868,35 грн. та індексацію по аліментах в сумі 1126 грн. за період з грудня 2016 року по січень 2018 року. В обґрунтування позовних вимог покликаються на обставини викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги позивача визнали частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, а саме, в частині збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до твердої грошової суми 1000 грн. щомісячно, стягнення 50% розміру фактично понесених позивачем додаткових витрат на утримання сина, стягнення з відповідача на користь позивача неустойки по несплаті аліментів за період з 23 жовтня 2012 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 7868,35 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача індексації по аліментам за період з грудня 2016 року по січень 2018 року в розмірі 1126,00 грн. Відповідач ОСОБА_3 додатково пояснив суду, що його доходів недостатньо, для сплати аліментів у розмірі в якому просить суд позивач у даній позовній заяві. Він додатково підробляє таксистом та охоронником, крім того він сплачує аліменти на свого старшого повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 800,00 грн. щомісячно.

Суд, заслухавши представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №014458, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 16 грудня 2005 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 21 січня 2013 року по цивільній справі №1715/19311/12 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано, сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на виховання матері та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісячно, а також стягнуто додаткові витрати на санаторно-курортне лікування дитини після їх фактичного понесення, постійно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду від 17 листопада 2016 року по цивільній справі №569/9569/14-ц збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, до твердої грошової суми в розмірі 800,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову 20 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно №79506433, відповідач ОСОБА_3 має на праві особистої приватної власності квартиру в АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2017 року з відповідача стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року до досягнення дитиною 23-х років за умови продовження навчання.

Як вказано в позовній заяві, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом-дитинства, хворіє на вроджений порок серця, що стверджується консультативними висновками ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова» №7116 від 11.05.2016 року, №6953 від 16.05.2012 року, №6335 від 04.05.2007 року, корінцями Медичних висновків ЛКК Рівненської міської дитячої лікарні на дитину-інваліда з дитинства віком до 18 років №60 від 18.05.2016 року та №84 від 11.05.2016 року, протоколом/картою ехокардіографічного обстеження від 11.05.2016 року та від 04.05.2007 року, посвідченням серії ААУ №159184, виданого УПСЗН м. Рівне на дитину-інваліда до 18 років ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда, заповненою 18.05.2016 року Міською дитячою лікарнею Рівненської міської ради, яка засвідчена головою ЛКК та дільничим лікарем.

Як вбачається з вищевказаної медичної документації, ОСОБА_6 постійно рекомендовано консервативне лікування (амбулаторне під наглядом лікаря), а також щороку санаторно-курортне лікування в санаторії та амбулаторно-курортне лікування.

Так, щороку з 2013 по 2017 роки ОСОБА_6 знаходився на лікуванні в Державному закладі «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України, що підтверджується виписками з історії хвороби.

Крім того, ОСОБА_6 у супроводі позивача регулярно їздить на обстеження до ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України» для консультацій, підтвердження діагнозу та отримання рекомендацій щодо подальшого лікування, що теж потребує додаткових фінансових затрат. Згідно консультативних висновків ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України» ОСОБА_6 призначено амбулаторне лікування під наглядом лікуючого лікаря та в подальшому він потребує протезування серцевого клапану. Орієнтовна вартість такої операції 40 000 Євро.

Як вказано в позовній заяві, стан здоровя дитини потребує здійснення постійних додаткових витрат на лікування та постійну підтримуючу терапію, що в наш час становить великі витрати, при цьому відповідач жодної участі в цих витратах не бере. Стягнення за попереднім рішенням суду, додаткових витрат на санаторно-курортне лікування після їх фактичного понесення, на думку позивача є неефективним механізмом захисту прав та інтересів дитини, а також боротьби за її життя, оскільки окрім санаторно-курортного лікування один раз на рік дитина потребує постійного понесення додаткових витрат на її утримання, що повязані зі станом здоровя дитини та підготовкою до майбутньої дороговартісної операції із протезування серцевого клапана, на що також потрібно накопичувати кошти наперед.

В той же час, відповідач працює неофіційно, має нерегулярний мінливий дохід, а тому на думку позивача він може сплачувати аліменти та додаткові витрати на дитину у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішеннями судів і це не поставить його у скрутне матеріальне становище.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів №821/1/183 від 23.03.2018 року виданих ДПІ ГУ ДФС у Київській області, у ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2017 року інформація про доходи відсутня.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, син має вроджений порок серця, потребує значних щоденних витрат на ліки, проживання, розвиток, навчання, додаткових витрат на лікування, оздоровлення, медичні обстеження та інше. Позивач не може влаштуватися на роботу, оскільки дитина потребує постійного догляду та супроводу, частих відвідувань лікарів, проходження постійних обстежень в медичних закладах не тільки по місцю проживання, а й у м. Києві, та лікування у санаторно-курортних умовах тривалий період часу. Відповідач отримує неофіційний дохід, з лютого 2015 року у відповідача на праві власності зявилося нерухоме майно, а саме квартира у м. Буча Київської області.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що сплачує аліменти на утримання сина у розмірі визначеному рішенням суду, щомісячно. Не визнає розмір аліментів, який позивач просить суд стягнути, оскільки він є завищеним та необґрунтованим, в нього на утриманні перебуває його повнолітній син, який продовжує навчання, а також вказує, що дійсно має на праві власності однокімнатну квартиру у м. Буча Київської області, жодних доказів, щодо необхідності постійного догляду за дитиною позивачем не надано, що свідчить про те, що позивач свідомо не бажає працювати, а прагне жити за рахунок стягуваних з нього аліментів та соціальної допомоги на дитину. Вважає 1000,00 грн. щомісячно обґрунтованим розміром аліментів, та готовий його сплачувати щомісячно на утримання сина. Крім того, відповідач частково визнав позовні вимоги позивача про стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина у вигляді 50% від фактично понесених та дакументально підтверджених позивачем витрат на утримання сина, оскільки вважає, що позивачем не обґрунтовано стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина в розмірі 10000,00 грн. щомісячно.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів з відповідача є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Також, враховуючи, те що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6-ти до 18-ти років станом на час розгляду справи становить 1860,00 грн., син є дитиною-інвалідом, наявність у відповідача на утриманні повнолітнього сина, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача про збільшення розміру аліментів до розміру 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття, він є здоровою, працездатною особою, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, однак належне утримання дитини являється обов'язком матері і батька у рівних частинах, а тому розмір аліментів що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід збільшити до твердої грошової суми 1860,00 грн. щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За вищевикладених обставин, враховуючи рівність обовязку батьків по отриманню дитини, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-інвалідом, потребує постійних додаткових витрат не тільки на санаторно-курортне лікування один раз на рік, а й на ліки, медичні обстеження, проживання та харчування в іншому місці на час обстежень, оздоровлення, та інші витрати на утримання дитини, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача на утримання позивача 50% розміру понесених позивачем, документально підтверджених, додаткових витрат на утримання та лікування сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, на даний час на примусовому виконанні у Бучанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області перебувають два виконавчі листи стягувачем за якими є позивач ОСОБА_5, а боржником відповідач ОСОБА_3, а саме виконавчий лист №1715/19311/12 виданий Рівненським міським судом 20.01.2017 року про стягнення додаткових витрат на утримання сина в розмірі 50% від вартості витрат на санаторно-курортне лікування дитини після їх фактичного понесення та виконавчий лист №569/9569/14-ц виданий Рівненським міським судом 22 грудня 2016 року про стягнення аліментів у збільшеному розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., починаючи з 20.06.2014 року і до досягнення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття. Відповідач неналежним чином ставився до виконання свого обовязку по сплаті аліментів та додаткових витрат на утримання свого сина ОСОБА_9 за вищевказаними виконавчими листами, внаслідок чого у нього виникали заборгованості, в звязку з чим позивачем нараховано неустойку в загальному розмірі 7686,35 грн., що стверджується розрахунком здійсненим позивачем, та що в судовому засіданні не заперечував відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За вищевикладених обставин, враховуючи визнання позивачем позовних вимог позивача про стягнення з нього неустойки за несплату аліментів за період з 23 жовтня 2012 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 7868,35 грн. та індексації по аліментам за період з грудня 2016 року по січень 2018 року в розмірі 1126,00 грн., суд приходить до висновку, про задоволення цих позовних вимог позивача.

Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути 640,00 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 (місце проживання: 33028, АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: 08205, Київська бласть АДРЕСА_3, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2) про збільшення розміру аліментів, збільшення розміру стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення неустойки по несплаті аліментів та стягнення індексації по аліментам, задоволити частково.

Збльшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2016 року по справі №569/9569/14-ц, на користь ОСОБА_5, на утримання їхнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми 800,00 грн. до твердої грошової суми 1860,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягувати додаткові витрати на утримання дитини, що стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2013 року по справі №1715/19311/12, на користь ОСОБА_5, на утримання їхнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50% від понесених позивачем, документально підтверджених, додаткових витрат на утримання та лікування сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 неустойку по несплаті аліментів за період з 23 жовтня 2012 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 7868,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 індексацію по аліментам за період з грудня 2016 року по січень 2018 року в розмірі 1126,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог позивачу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 640,00 грн. судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_10