РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді - Козюренко Р.С.

присяжних: Кухарчук В.Б.

Яковлев О.В.

секретаря судових засідань Федика В.О.

за участю

прокурора Яцишина Т.М.

представників психіатричного

закладу КЗ ЛОКПЛ ОСОБА_4

лікаря-психіатра ОСОБА_5

заінтересованої особи ОСОБА_6

особи, щодо якої вирішується

питання про госпіталізацію ОСОБА_7

розглянувши матеріали заяви Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», заінтересована особа ОСОБА_6 про госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу, -

в с т а н о в и в:

Представник комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 17.05.2018 р. о 13 год. 45 хв. в приймальне відділення КЗ ЛОР ЛОКПЛ було доправлено ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі доньки ОСОБА_6 за скеруванням районного психіатра Новояворівської ЦРЛ ОСОБА_9 Оглянута 18.05.2018 р. комісією лікарів-психіатрів 10 відділення КЗ ЛОР « Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, яка дійшла висновку, що гр. ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад: «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері. F20.00», що проявляється неадекватною поведінкою, недоречністю вчинків (погрожує родичам фізичною розправою, відмовлялася від прийому ліків, викидала речі з балкону, банки, баняки, пляшки, сама стояла на вікні 9-го поверху, кричала, відкрила в хаті газ, не впускала доньку в квартиру), була агресивна, відмовою від прийому ліків, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії небезпечні для оточуючих та нездатна самостійно задовільнити свої життєві потреби. Даний розлад психічної діяльності позбавляє ОСОБА_7 здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє небезпечні дії для себе та оточуючих. Вважає, що обстеження та лікування ОСОБА_7 можливі лише в умовах психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

В судовому засіданні прокурор Яцишин Т.М. просив відмовити у задоволенні заяви про госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу, оскільки відсутні для цього підстави, остання не є суспільно небезпечною особою та не проявляє дій, які б загрожували її життю та здоров'ю, відсутні докази неспроможності самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Додатково пояснив, що вказана заява є передчасною, оскільки не використані всі способи надання особі психіатричної медичної допомоги, зазначив, що ні заінтересована особа ОСОБА_6, ні відповідний медичний заклад не зверталися щодо надання ОСОБА_7 медичної психіатричної допомоги в амбулаторному порядку, відтак така заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Представник психіатричного закладу ОСОБА_4 надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просив заяву задовольнити.

Лікар-психіатр ОСОБА_5 подану заяву підтримала.

Заінтересована особа ОСОБА_6 просила заяву задоволити.

В судовому засіданні особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію проти госпіталізації ОСОБА_7 заперечувала, пояснила суду, що не вчиняє і не виявляє реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, не проявляє дій, які б загрожували її життю та здоров'ю.

Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра, заінтересованої особи, з урахуванням думки прокурора, вважає, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 4 ст.293 ЦПК України справи про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядаються судом у складі одного судді і двох присяжних.

Судом встановлено, що згідно з висновком комісії лікарів психіатрів 10-го відділення комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 18.05.2018 №888/01.4.19, ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері. F 20.00.

Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час законного затримання психічнохворих осіб відповідно до підпункту (e) пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме: "за винятком випадків крайньої необхідності, людина не має позбавлятися свободи до тих пір, поки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є "психічнохворою". Сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, - вимагає об'єктивної медичної експертизи; психічний розлад має бути такого характеру або ступеня, які виправдовували б обов'язкове позбавлення свободи; обґрунтованість позбавлення свободи залежить від стійкості такого розладу" (пункт 39 рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року).

Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», відповідно до вимог якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Проте, суду не надано жодних доказів у підтвердження того, що ОСОБА_7 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відсутні докази звернення заінтересованої особи ОСОБА_6чи відповідного медичного закладу щодо надання ОСОБА_7 амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Наявність лише психічного захворювання у ОСОБА_7, в силу вимог Закону України «Про психіатричну допомогу», не може слугувати єдиною підставою її примусової госпіталізації для надання психіатричної допомоги.

З огляду на те, що у судовому засіданні не були встановленні підстави, передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для примусової госпіталізації ОСОБА_7, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_7

Керуючись ст.ст. 82, 293, 342 ЦПК України, ст. ст. 13, 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні заяви Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» заінтересована особа ОСОБА_6, про госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 31.05.2018.

Суддя Р.С. Козюренко

Присяжні: В.Б. Кухарчук

О.В. Яковлев