Справа № 191/1367/18
Провадження № 2/191/426/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кухар Д.О.
за участю секретаря Яніної О.В.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу № 191/1367/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Ільінічни про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, -
Вказаний договір купівлі-продажу жилого будинку з господарськими спорудами посвідчений за № 147/ФЗ від 22.04.1998 року Синельниківською філією Придніпровської товарної біржі.
На сьогодні реєстраційна служба відмовляє йому в реєстрації вищевказаного договору, в звязку з тим, що вказаний вище договір купівлі-продажу, посвідчений Синельниківською філією Придніпровської товарної біржі є недійсним, оскільки всупереч вимогам ст.657 ЦК України / ст.227 ЦК України в редакції 1963 року/ не посвідчений нотаріально і він не може належним чином оформити належний йому будинок. Однак вважає, що угода купівлі-продажу жилого будинку з господарським спорудами між ним та ОСОБА_3 відбулася повністю і вони виконали свої обовязки. Позивач вступив у володіння, користування та розпорядження будинком, яким і володіє до цього часу.
Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 371 від 12.04.2018 року та технічного паспорту від 12 квітня 2018 року житловий будинок, господарські споруди розташовані за адресою: м. Синельникове, вул. Корольова (Свердлова) № 46а , зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу жилого майна, посвідченого Придніпровською товарною біржею за реєстром № 147 від 22.04.1998 року. Загальна площа жилого будинку складає : 79,3 м.кв. Житлова площа жилого будинку складає : 52,3 м.кв. Зміна назви вулиці Свердлова на вулиця Корольова відбулося на підставі рішення Синельниківської міської ради 16 лютого 2016 року за № 31-р.
На підставі вищевикладеного просить суд, договір купівлі-продажу нерухомого майна з господарськими спорудами, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, місто Синельникове, вулиця Корольова, будинок № 46а, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ільінічною 22 квітня 1998 року та зареєстрований на Придніпровській товарній біржі за № 147/ФЗ, визнати дійсним та таким, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами, а саме: А-1 житловий будинок, Б-1 сарай, В-1 сарай, П-1 погріб, Г-1 вбиральня, Д-1 літній душ, 3-1 гараж, О -1 бесідка, № 1-2 огорожа.
Позивач до початку судового засідання надав суду заяву, якою просить розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.
З позову та вказаного договору вбачається, що умови вказаного договору позивач виконав у повному обсязі та передав на користь відповідачки грошові кошти за вказаний будинок у розмірі 11 700 гривень 00 копійок. Відповідач також виконав умови зазначеного договору.
Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 371 від 12.04.2018 року та технічного паспорту від 12 квітня 2018 року житловий будинок, господарські споруди розташовані за адресою: м. Синельникове, вул. Корольова (Свердлова) № 46а , зареєстровані за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу жилого майна, посвідченого Придніпровською товарною біржею за реєстром № 147 від 22.04.1998 року ( а.с. 5-10,11).
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.ст.. 8, 9, 15 Закону України № 1956-XII від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.
Отже, за вказаним договором позивач набув права власності на вказаний будинок.
Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Як встановлено судом, на даний час позивач не може розпорядитися своїм будинком та реалізувати свої майнові права, оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 1998 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору.
Відповідно до вимог ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.
Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.
Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 76-80, 81, 223, 247, 274-275, 280-281 ЦПК України, ст.ст.. 47 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.); ст.ст. 16, 220, 319, 328, 638, 655 ЦК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Договір купівлі-продажу нерухомого майна з господарськими спорудами, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, місто Синельникове, вулиця Корольова, будинок № 46а, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ільінічною 22 квітня 1998 року та зареєстрований на Придніпровській товарній біржі за № 147/ФЗ, визнати дійсним та таким, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами, а саме: А-1 житловий будинок, Б-1 сарай, В-1 сарай, П-1 погріб, Г-1 вбиральня, Д-1 літній душ, 3-1 гараж, О -1 бесідка, № 1-2 огорожа.
Стягнути з ОСОБА_2 Ільінічни, паспорт Серія IV-БП № 590736, виданий 30.01.1980 року Тростянецьким райвиконкомом Сумської області, на користь ОСОБА_1, судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_4