Справа № 523/9472/17
Провадження №2/523/307/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 16, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у праві спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації, визнання права власності, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила вселити її в квартиру спільного заселення № 33 в буд. № 40, на вул. Балківській в м. Одесі, виділити їй в користування житлову кімнату площею 8,5 кв.м, відповідачу виділити житлові кімнати площею 17,9 кв.м, та 9,3 кв.м, залишити в спільному користуванні кухню, вбиральню, ванну кімнату та два коридори. В обгрунтування вимог посилалася на те, що є власником 37/400 частин зазначеної квартири, що становить 1/6 частину успадкованого майна від 555/1000 частин які належали спадкодавцю. Відповідач перешкоджає їй у здійснені права власності щодо належного їй на праві власності майна.

Відповідач вимоги позову не визнав та предявив зустрічний позов згідно до вимог якого просив припинити право власності ОСОБА_3, на належну їй частку, визнати за ними право власності на 1/6 частину зазначеної квартири, стягнувши з нього на користь відповідачки грошову компенсацію за належну їй частку в розмірі 96 041,00 грн. В обґрунтування вимог посилаються на те, що йому належить на праві спільної часткової власності 5/6 частин кв. № 33 в буд. № 40, на вул. Балківській в м. Одесі, що складає 185/400 частин. Підставами для припинення права власності, представник позивача зазначив те, що частка відповідача не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, а припинення права власності не завдасть істотної шкоди, оскільки відповідачка отримує грошову компенсацію.

Від представника позивачки (відповідачки за зустрічним позовом) надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 126).

Від представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 127).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що квартира № 33 в буд. № 40, на вул. Балківській в м. Одесі є квартирою спільного заселення. 555/1000 частин квартири належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, із часткою 37/400 та ОСОБА_4, із часткою 185/400, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 11). Зазначена частина квартири спільного заселення складається з трьох житлових кімнат та кухні. Вбиральні, ванної кімнати та двох коридорів. Також встановлено, що ОСОБА_3, в квартирі не проживає та має зареєстроване місце проживання в кв. № 12. В буд. № 15 на вул. Спиридонівській в м. Одесі, де фактично і проживає. В спірній квартирі проживає та зареєстрований ОСОБА_4, який перешкоджає ОСОБА_3, у здійснені права власності належною їй часткою квартири.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В силу ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права слід дійти висновку про те, що первісний позов ОСОБА_3, підлягає задоволенню частково, а саме в частині її вселення до кв. № 33 в буд. № 40, на вул. Балківській в м. Одесі.

В частині вимог ОСОБА_3, щодо встановлення порядку користування позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не надано належного доказу про неможливість виділу частки в натурі, відсутній належний доказ того, шо кімната, яку вона просить виділити їй в користування відповідає її частці у праві спільної часткової власності, з огляду на те, що при отриманні в користування більшої площі, вона зобовязана виплатити грошову компенсацію, а при отриманні меншої площі вимагати таку компенсацію (ч. 3 ст. 358 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2)річ є неподільною;

3)спільне володіння і користування є неможливим;

4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

В силу ч. 2 ст. 365 ЦПК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року визначено, що вирішуючи питання про грошові стягнення, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Разом із тим, ОСОБА_3, надала звіт з незалежної оцінки майна (а.с.64) щодо встановлення ринкової вартості належної їй частки, що становить 152 539,00 грн., (а.с. 65). В свою чергу ОСОБА_4, надав довідку субєкта оціночної діяльності (а.с. 56) згідно до якої ринкова вартість 37/400 частин квартири становить 96 041,00 грн., (а.с. 57 на звороті). Домовленості між сторонами щодо визначення вартості частини квартири не досягнуто, а ні ОСОБА_3, а ні ОСОБА_4, із заявою про проведення судової експертизи, для усунення протиріч щодо вартості майна, не зверталися.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_4, задоволенню не підлягає, оскільки, позивачем не доведено, що припинення права власності на належну відповідачці частку не завдасть істотної шкоди її інтересам (не доведена наявність іншого житла). Визначення грошової компенсації суперечить звіту наданому ОСОБА_3, а тому розмір не може вважатися таким, що встановлений за погодженням сторін. Крім того, позивачем ОСОБА_4, не додержано обовязкової умови попереднього внесення вартості частки на депозитний рахунок (ч.2 ст. 365 ЦК України).

Враховуючи вимоги ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України та ухвалу суду про задоволення клопотання ОСОБА_3, про відстрочення сплати судового збору, суд вважає на необхідне стягнути з ОСОБА_3, на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., за вимогу про встановлення порядку користування жилим приміщенням, яка задоволенню не підлягає, а з ОСОБА_4, стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., за вимогу ОСОБА_3, про вселення, яка підлягає задоволенню.

На підставі ст. 317, 319, 391, 358, 365 ЦК України, керуючись ст. ст. 10-13, 76-89, 141, 264-268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_2 (м. Одеса, ву. БалківськаАДРЕСА_2) про вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) в квартиру спільного заселення № 33 в будинку № 40, на вулиці Балківській в місті Одесі.

В частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., за вимогу в задоволенні якої було відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_2 (м. Одеса, ву. БалківськаАДРЕСА_2) на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., за вимогу ОСОБА_3 яка була задоволена.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у праві спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації, визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.06.2018 року.

Суддя: