Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 161/4293/16-ц

провадження № 61-8790зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс»,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, за заявою публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. При цьому вказував, що з 07 липня 1976 року він працював водієм на Луцькому автомобільному заводі, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» (далі - ПАТ «АК «Богдан Моторс»). 03 серпня 1978 року о 13 год 30 хв., перебуваючи на роботі, у зв'язку із залученням до роботи автонавантажувача не придатного для проведення робіт щодо перевезення важких та габаритних вантажів, він отримав тяжку травму хребта. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився із ним під час виконання трудових обов'язків, 4 серпня 1978 року відповідачем було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві.

31 січня 2013 року висновком Луцької міської медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_2 було вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 15 % довічно, а 28 квітня 2014 року - у розмірі 45 % та встановлено третю групу інвалідності довічно.

Посилаючись на те, що внаслідок нещасного випадку йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі і пов'язаних із цим моральних стражданнях, втрат нормальних життєвих зв'язків, додаткових зусиллях для організації життя, позивач просив стягнути з ПАТ «АК «Богдан Моторс» на свою користь 180 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 01 липня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АК «Богдан Моторс» на користь ОСОБА_2 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року касаційну скаргу ПАТ «АК «Богдан Моторс» відхилено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 01 липня 2016 року залишено без змін.

У серпні 2017 року ПАТ «АК «Богдан Моторс» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року з передбачених пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання заяви) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 23, 268 ЦК України, статті 237-1 КЗпП України, статті 58 Конституції України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження цих підстав заявником надано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 серпня 2017 року відкрито провадження у справі та витребувано справу з Луцького міськрайонного суду Волинської області.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

13 лютого 2018 року заяву про перегляд передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2018 року справу призначено до розгляду.

У заяві про перегляд ПАТ «АК «Богдан Моторс» просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві про перегляд доводи, колегія суддів вважає, що заява про перегляд задоволенню не підлягає з таких мотивів

За змістом пункту 1 частини першої статті 360-5 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою перегляду справи, не підтвердилися.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що з 07 липня 1976 року ОСОБА_2 працював водієм на ПАТ «АК «Богдан Моторс». 03 серпня 1978 року з ОСОБА_2 стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження. 31 січня 2013 року висновком Луцької міської медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_2 було вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 15 % довічно, а 28 квітня 2014 року - у розмірі 45 % та встановлено третю групу інвалідності довічно. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що внаслідок нещасного випадку йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі і пов'язаних із цим моральних стражданнях, втрат нормальних життєвих зв'язків, додаткових зусиллях для організації життя, розмір якої він оцінює в 180 тис. грн.

Стягуючи із роботодавця у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суд апеляційної та касаційної інстанцій, виходили із того, що відшкодування заподіяної працівнику трудовим каліцтвом моральної шкоди покладається на роботодавця (згідно норм закону, що діяли на дату встановлення позивачу висновком МСЕК втрати професійної працездатності вперше), який не виконав вимог щодо забезпечення безпечних умов праці. Вважали, що визначений судами розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 30 тис. грн відповідає засадам розумності, поміркованості та справедливості.

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд) свідчить, що судові рішення можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, якщо цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, а не направлено справу на новий розгляд.

Разом з тим, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року, надана для порівняння, не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки вказана ПАТ «АК «Богдан Моторс» ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву про перегляд обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до частини першої статті 360-5 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд) суд відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи (KHRISTOV v. UKRAINE, № 24465/04, § 33, 34, ЄСПЛ, від 19 лютого 2009 року).

Керуючись підпунктом 1 пункту першого розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, пунктом 1 частини першої статті 355 та статтями 355, 360-3, 360-5 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання заяви), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді : Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило