Справа № 522/190/18
Провадження № 2/522/55/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Загороднюка В.І.,

при секретарі - Смоковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2018 року ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2) про стягнення із нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_3).

12 березня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог та просив суд також позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_5, а також залучити до участі у справі у якості третьої сторони яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

В обґрунтування вищезазначених позовних вимог ОСОБА_1 та її представник посилаються на наступні обставини:

04 вересня 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований у Палаці урочистих подій Виконкому Одеської міськради народних депутатів та про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 04 вересня 1993 року був зроблений актовий запис № 1250 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_4.

Від цього шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина ОСОБА_5 про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси в Книзі записів актів громадянського стану про народження 19 травня 2004 року зроблено актовий запис № 429 та видано Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5.

04 вересня 2009 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2009 року у цивільній справі № 2-8068/2009 за наслідками розгляду позовної заяви ОСОБА_2 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано про, що Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції у Книзі реєстрації розірвань шлюбів актовий запис 04 вересня 2009 року було зроблено № 214 та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_6.

Із січня 2009 року ОСОБА_2 усупереч ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - «СК України») та положень інших законодавчих актів України повністю ухиляється від покладених на нього у відповідності до положень чинного законодавства України обов'язків виховувати та утримувати свою неповнолітню дитину ОСОБА_5, а саме: припинив спілкування із ОСОБА_5; припинив будь-яке утримання ОСОБА_5; припинив зустрічатися із ОСОБА_5; припинив цікавитися справами ОСОБА_5, зокрема його здоров'ям, розвитком і долею; не виявляє бажання спілкуватися із ОСОБА_5 та брати участь у його вихованні та утриманні; веде аморальний та протиправний спосіб життя, скоює кримінальні правопорушення чим створює поганий приклад моделі майбутньої поведінки для ОСОБА_5 В зв'язку із чим ОСОБА_5 не сприймає ОСОБА_2 як батька та не має бажання підтримувати із ним родинні стосунки.

ОСОБА_5 на даний момент проживає разом із ОСОБА_1 та виховується і утримується виключно ОСОБА_1 ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 не отримує будь-якої державної допомоги.

З урахуванням викладеного вище ОСОБА_1 і звернулась до суду із зазначеним позовом.

Представник позивачки надав суду заяву, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та справу розглянути за його відсутністю та за відсутністю позивачки.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради також надав суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутністю, позовну заяву підтримує та просить при винесенні судового рішення врахувати висновок Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Відповідач та його представники до судового засідання не з'явилися, були сповіщені про дату час та місце судового засідання належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» та «Одеські вісті», причини неявки суду не повідомили.

Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 вересня 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований у Палаці урочистих подій Виконкому Одеської міськради народних депутатів та про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 04 вересня 1993 року був зроблений актовий запис № 1250. Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_4.

Від цього шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_3), про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси в Книзі записів актів громадянського стану про народження 19 травня 2004 року зроблено актовий запис № 429. Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5.

04 вересня 2009 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2009 року у цивільній справі № 2-8068/2009 за наслідками розгляду позовної заяви ОСОБА_2 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано про, що Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції у Книзі реєстрації розірвань шлюбів актовий запис 04 вересня 2009 року було зроблено № 214 та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_6.

Із січня 2009 року ОСОБА_2 повністю ухиляється від покладених на нього у відповідності до положень чинного законодавства України обов'язків виховувати та утримувати свою неповнолітньої дитину ОСОБА_5, а саме: припинив спілкування із ОСОБА_5; припинив будь-яке утримання ОСОБА_5; припинив зустрічатися із ОСОБА_5; припинив цікавитися справами ОСОБА_5, зокрема його здоров'ям, розвитком і долею; не виявляє бажання спілкуватися із ОСОБА_5 та брати участь у його вихованні та утриманні; веде аморальний та протиправний спосіб життя, скоює кримінальні правопорушення чим створює поганий приклад моделі майбутньої поведінки для ОСОБА_5

Вищезазначені обставини підтверджуються змістом наступних документів, які містяться у матеріалах справи:

- Довідка-характеристика, видана 27 вересня 2017 року ТОВ «ФІТАКВА» у якій зазначено, що ОСОБА_2 вихованням ОСОБА_5 не займається;

- Довідка-характеристика, видана 27 вересня 2017 року Одеською середньою спеціалізованою музичною школою-інтернатом імені професора П.С. Столярського у якій зазначено, що ОСОБА_2 вихованням ОСОБА_5 не займається;

- Довідка про склад сім'ї ОСОБА_1, видана ОСББ «ПРЕСТИЖ-9» 05 жовтня 2017 року у якій зазначено, що разом із ОСОБА_1 проживають тільки її сини ОСОБА_5 та ОСОБА_7;

- Акт про встановлення осіб, що проживають у житловому приміщенні, складеного за участю сусідів ОСОБА_1 та ОСББ «ПРЕСТИЖ 9» 05 жовтня 2017 року у якій зазначено, що ОСОБА_2 вихованням ОСОБА_5 не займається;

- Характеристика на ОСОБА_2, видана ОСББ «ПРЕСТИЖ 9» 22 грудня 2017 року у якій зазначено, що ОСОБА_2 вихованням ОСОБА_5 не займається;

- Характеристика на ОСОБА_1, видана ОСББ «ПРЕСТИЖ 9» 22 грудня 2017 року у якій зазначено, що виключно ОСОБА_1 займається вихованням ОСОБА_5;

- Свідчення ОСОБА_8 (сусід ОСОБА_1) від 22 грудня 2017 року у яких зазначено, що ОСОБА_2 вихованням ОСОБА_5 не займається;

- Свідчення ОСОБА_9 (сусід ОСОБА_1) від 22 грудня 2017 року у яких зазначено, що ОСОБА_2 вихованням ОСОБА_5 не займається;

- Свідчення ОСОБА_10 (дідусь ОСОБА_5) від 22 грудня 2017 року у яких зазначено, що ОСОБА_2 вихованням ОСОБА_5 не займається;

- Пояснення ОСОБА_7 (старший брат ОСОБА_5) від 24 січня 2018 року у яких зазначено, що ОСОБА_2 вихованням ОСОБА_5 не займається;

- Витяг від 27 березня 2017 року з ЄДРДР № 0001434 у якому зазначено, що відносно ОСОБА_2 16 березня 2017 року подана заява про скоєння ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України;

- Окрема ухвала Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2017 року у справі № 520/1081/17 у якій зазначено, що ОСОБА_2 були подані до суду підроблені документи, що може містити склад кримінального правопорушення;

- Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року у кримінальній справі № 522/19561/17 у якій зазначено що ОСОБА_2 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2-4 ст. 190 КК України та на даний час переховується від слідства на території Російської Федерації;

- Роздруківка з веб-сайту «Розшукові обліки МВС України» ІНФОРМАЦІЯ_4 про розшук ОСОБА_2 Приморським ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області.

ОСОБА_5 станом на дату винесення рішення у справі проживає разом із ОСОБА_1 та утримується виключно ОСОБА_1

ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 не отримує від ОСОБА_2 будь-яких коштів та будь-якої державної допомоги.

Вищезазначені обставини окрім вищезазначених документів підтверджуються змістом наступних документів, які містяться у матеріалах справи:

- Копія листа Першого Приморського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області від 05 грудня 2017 року № 10819 де зазначається, що ОСОБА_1 не отримує якої-небудь допомоги на утримання ОСОБА_5

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини.

Статтями 150, 157 СК України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по виконанню дитини.

Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів. Згідно ст. 188 ЦПК України дані вимоги підлягають одночасному розгляду.

Статтею 180 СК України, якою встановлено, що батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, ч.2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як передбачено вимогами ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 також наголошується, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також у в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Оскільки ОСОБА_2 повністю ухиляється від покладених на нього у відповідності до вищезазначених положень чинного законодавства України обов'язків щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у ОСОБА_1 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165, п. 3 ст. 181 СК України виникає право звернутися до суду із вимогою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 та присудження аліментів на утримання ОСОБА_5 у частці від доходу ОСОБА_2 або у твердій грошовій сумі за вибором ОСОБА_1 Наявність у ОСОБА_1 вищезазначеного права також підтверджується змістом п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 де зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає (у даному випадку ОСОБА_1), вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26 березня 2018 року № 01-11/282/2вих визнано доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 Дослідивши зміст Висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26 березня 2018 року № 01-11/282/2вих суд вважає його обґрунтованим та таким що відповідає інтересам ОСОБА_5

Все викладене вище є належними фактичними та правовим підставами задля прийняття судом рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення із нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 (одна четверта) частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову, тобто із 04 січня 2018 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В частині позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у щомісячному розмірі, що буде у будь-якому випадку становитиме не менш ніж 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та стягнення аліментів за минулий період то дані позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку із наступним:

- Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Але при цьому позивачем не було належними та допустимими доказами доведено чому розмір аліментів, що підлягають стягненню із відповідача повинен становитиме не менш ніж 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, зокрема не були належно підтверджені обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, що могли вплинути на визначення судом відповідного розміру аліментів. Але при цьому суд враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення обов'язку по утриманню та вихованню своєї неповнолітньої дитини на позивача та зміст останніх новел у законодавчому забезпеченні права дитини на достатній рівень життя (ч. 2 ст. 182 СК України) згідно з яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (зміни до СК України внесені згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року N 2037-VIII). Також суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте позивачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження звернення позивача до відповідача у минулі періоди із вимогами про виплату аліментів або здійснення інших заходів щодо одержання ним аліментів від відповідача, а також про подальше ухилення відповідача від їх сплати.

Також згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. та на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ; ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 150, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, ст.ст. 10, 11, 12, 81, 258, 263, 264, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2) батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_3).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_3) та стягувати їх в розмірі 1/4 (одна четверта) частки від всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову, тобто із 04 січня 2018 року і до досягнення ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_3) повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) у дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, який не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

10 квітня 2018 року