Ухвала

8 травня 2018 року

м. Київ

справа № 405/9404/14-ц

провадження № 61-8422зп18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2015 року, ухвал Верховного Суду України від 6 і 23 жовтня, 24 грудня 2015 року, 29 січня, 10 травня, 5 липня, 6 вересня і 10 листопада 2016 року, 10 і 17 січня, 29 березня, 25 травня, 3 серпня, 29 вересня і 24 листопада 2017 року, ухвали Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 вересня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України 2004 року.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 36 та пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Зазначеним Законом України ЦПК України викладено в новій редакції.

Отже, після 15 грудня 2017 року Верховний Суд, як суд касаційної інстанції у цивільних справах, має право у касаційному порядку переглядати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, визначені у частині першій статті 389 ЦПК України, і не має повноважень на перегляд судових рішень, ухвалених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тобто за процедурою, яка була передбачена главою 3 розділу V ЦПК України 2004 року.

Оскільки заявником заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2015 року, подано 21 березня 2018 року, тобто після набрання чинності зазначеною редакцією ЦПК України, якою не передбачено перегляд зазначеного вище судового рішення Верховним Судом, відтак заяву в цій частині слід повернути особі, яка її подала.

Крім того, із вступної і описової частин заяви вбачається, що заявник порушує питання про перегляд ухвал Верховного Суду України від 6 і 23 жовтня, 24 грудня 2015 року, 29 січня, 10 травня, 5 липня, 6 вересня, 10 листопада 2016 року, 10 і 17 січня, 29 березня, 25 травня, 3 серпня, 29 вересня і 24 листопада 2017 року, ухвали Верховного Суду від 14 лютого 2018 року.

Подана заява в частині перегляду вказаних ухвал підлягає поверненню з огляду на таке.

Встановлено, що Верховний Суд України:

- ухвалою від 6 жовтня 2015 року залишив подану ОСОБА_1 заяву про перегляд судових рішень без руху з наданням строку до 22 жовтня 2015 року для усунення недоліків цієї заяви;

- ухвалою від 23 жовтня 2015 року відмовив ОСОБА_1 у допуску до провадження Верховного Суду України вищезазначеної цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 1 вересня 2015 року;

- ухвалами від 24 грудня 2015 року, 29 січня, 10 травня, 5 липня і 6 вересня 2016 року залишив подані ОСОБА_1 заяви про перегляд судових рішень без розгляду на підставі статей 72, 356 ЦПК України 2004 року;

- ухвалами від 10 листопада 2016 року, 10 січня 2017 року залишив подану ОСОБА_1 заяву в частині перегляду ухвали суду касаційної інстанції від 1 вересня 2015 року без розгляду на підставі статей 72, 356 ЦПК України 2004 року; в частині перегляду судових рішень Верховного Суду України подана заява повернута заявниці на підставі статті 354 цього Кодексу;

- ухвалою від 29 березня 2017 року подану ОСОБА_1 заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 вересня 2015 року залишив без розгляду на підставі статей 72, 356 ЦПК України 2004 року у зв'язку зі спливом річного строку, в межах якого цивільним процесуальним законодавством передбачена можливість подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України;

- в ухвалах від 25 травня, 3 серпня, 29 вересня 2017 року і 24 листопада 2017 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для поданнязаяви про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 1 вересня 2015 року з огляду на пропуск заявницею передбаченого статтею 356 ЦПК України 2004 рокурічного строку для подання такої заяви (який поновленню не підлягає) і залишив подані заяви в цій частині без розгляду; заяви в частині перегляду ухвал Верховного Суду України повернув заявниці, оскільки вказані ухвали не є судовими рішеннями суду касаційної інстанції, а тому не відносяться до судових рішень, щодо яких може бути подано заяву про їх перегляд з підстав, передбачених статтею 355 ЦПК України 2004 року.

Таким чином, постановляючи вказані судові рішення, Верховний Суд України діяв у межах повноважень, визначених главою 3 розділу V ЦПК України 2004 року щодо перегляду судових рішень Верховним Судом України.

Оскільки ухвали Верховного Суду України від 6 і 23 жовтня, 24 грудня 2015 року, 29 січня, 10 травня, 5 липня, 6 вересня і 10 листопада 2016 року, 10 січня, 29 березня, 25 травня, 3 серпня, 29 вересня 2017 року і 24 листопада 2017 року, про перегляд яких порушує питання заявниця, не підлягають перегляду в порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України, то подана ОСОБА_1 заява в цій частині підлягає поверненню заявниці.

На думку заявника, ухвалою Верховного Суду України від 17 січня 2017 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 в частині перегляду ухвали суду касаційної інстанції від 1 вересня 2015 року, однак до заяви про перегляд судового рішення не додано вказаної ухвали, також вона відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тому зробити будь-яких висновків стосовно ухвали від 17 січня 2017 року не є можливим.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2015 року повернуто особі, яка її подала.

Оскільки, Верховний Суд не має повноважень на перегляд судового рішення касаційної інстанції, тому заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 14 лютого 2018 року також підлягає поверненню заявниці.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті лише за нововиявленими або виключними обставинами.

Керуючись розділом VI «Перехідні положення» Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», статтею 3 ЦПК України, частиною четвертою статті 393 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2015 року, ухвал Верховного Суду України від 6 і 23 жовтня, 24 грудня 2015 року, 29 січня, 10 травня, 5 липня, 6 вересня і 10 листопада 2016 року, 10 і 17 січня, 29 березня, 25 травня, 3 серпня, 29 вересня і 24 листопада 2017 року, ухвали Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про зобов'язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Додані до заяви матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь