Провадження № 2/582/7/18
Справа № 582/1415/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2018 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Жмурченко В.Д.,

за участю секретаря Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Недригайлівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23 червня 2010 року в розмірі 74 068 грн. 90 коп., яка складається: заборгованість за кредитом 4784 грн. 05 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 62081 грн. 57 коп.; заборгованість за пенею та комісією 3200 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 3503 грн. 28 коп.; судові витрати 1600 грн..

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» від 23 лютого 2018 року заперечила проти укладення нею кредитного договору № б/н від 23 червня 2010 року та вказує на те, що вона є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» але користувалася і користується до цього часу карткою для виплат. Ніколи не укладала кредитного договору з позивачем. Вона також вказує на те, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» надав до суду посвідчену копію Анкети-Заяви на яку посилається, як на кредитний договір. Але цей документ не читається, його не можливо дослідити в суді. З нього не відомо ким підписана Анкета-Заява, коли і на яких умовах, а також яка кредитна картка видавалася клієнту, її номер та строк дії. Відповідач просила суд витребувати у позивача оригінал кредитного договору.

Позивач у відповіді на відзив наполягає на своїх позовних вимогах та зазначає, що оригінал кредитного договору для вирішення спору по суті не потрібний, для цього цілком достатньо мати у справі належним чином посвідчену його копію. На підтвердження своїх вимог позивач надав повторно розрахунок по кредиту, зазначив, що клієнт отримав кредитну карту № 087498, термін дії якої до останнього дня березня місяця 2015 року та надав посвідчену фото фіксацію клієнта із карткою.

У запереченні відповідача на відповідь позивача на відзив ОСОБА_1 зазначає, що фото фіксація не підтверджує позовних вимог так, як там зафіксовано картку для виплат і її номер не співпадає із номером, зазначеним позивачем. Крім того вона наполягала на повторному витребуванні у позивача оригіналу кредитного договору.

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» на неодноразові вимоги суду оригінал кредитного договору до суду не надав, оскільки в архівах банку останній не виявлений (відповідь на запит суду а.с.112).

Суд оцінивши надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що копія кредитного договору № б/н від 23 червня 2010 року та виконаний банком розрахунок заборгованості не є належними доказами, які б доводили обґрунтованість вимог позивача.

Так, відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З урахуванням того, що на неодноразову вимогу суду банк не надав оригіналу кредитного договору № б/н від 23 червня 2010 року, виписки з особового рахунку відповідача; заперечень відповідача щодо укладення кредитного договору № б/н від 23 червня 2010 року відповідачем та не здійснення позичальником платежів за договором, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку.

Аналогічну правову позицію висловили судді Першої судової палати Верховного Суду України 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц. Касаційний суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення про відмову позивачу в задоволенні його позовних вимог за їх недоведеністю з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Суд розяснив, що посилання заявника на необхідність застосування судами положень статті 204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину, є необґрунтованим, оскільки, відмовляючи у задоволенні позову, суди мотивували свої рішення недоведеністю банком позовних вимог належними доказами і не посилались на недійсність кредитного договору.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого переконання, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 травня 2018 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко