Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 347/1811/15

провадження № 61-5005св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач -національний природний парк «Гуцульщина»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін касаційну скаргу національного природного парку «Гуцульщина» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Горблянського Я. Д., Максюти І. О., Матківського Р. Й.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року національний природний парк «Гуцульщина» (далі -

НПП «Гуцульщина») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про спростування неправдивої інформації, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 20 січня 2015 року відбулася зустріч депутатського корпусу Пістинської сільської ради з правоохоронцями району, а 21 січня 2015 року відбулася прес-конференція представників громадськості, в яких брав участь ОСОБА_1 Виступаючи він розповсюдив неправдиві відомості щодо створення та діяльності НПП «Гуцульщина».

НПП «Гуцульщина», вважає, що вся поширена відповідачем інформація є неправдивою, надуманою, нічим не підтвердженою. Її висловлення порушило особисті немайнові права трудового колективу

НПП «Гуцульщина» та заподіяло моральну шкоду. А тому просив визнати неправдивою вказану в позовній заяві інформацію та спростувати її таким способом, яким вона була поширена, та стягнути моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від

09 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправдивою інформацію, яку поширив ОСОБА_1 при публічній зустрічі депутатів Пістинської сільської ради з правоохоронними органами Косівського району від 20 січня 2015 року та на прес-конференції від

21 січня 2015 року, а саме щодо незаконної передачі Шешорівській сільській раді Косівського району, Івано-Франківської області землі загальною площею 4,2 га, вчинення неправомірних дій до фізичної особи, яка гуляла з собакою на території НПП «Гуцульщина», зникнення землі площею 25 га з оперативного управління НПП «Гуцульщина», розбазарення земель, які надані парку у користування та оперативне управління, незаконне будівництво на території НПП «Гуцульщина» та практичне незаконне вилучення земель Пістинської сільської ради у відання

НПП «Гуцульщина».

Зобов?язано ОСОБА_1 спростувати таку недостовірну інформацію способом, яким вона була поширена.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НПП «Гуцульщина» моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розповсюджена у вказані дати ОСОБА_1 інформація є негативною, образливою, такою, що не відповідає дійсності, порушує честь, гідність, ділову репутацію та завдала позивачеві немайнової шкоди.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від

09 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позовних вимог НПП «Гуцульщина» до ОСОБА_1 про спростування неправдивої інформації, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що висловлені відповідачем факти, не можна вважати достовірно неправдивими, та такими, що повністю спростовані позивачем.

27 жовтня 2016 року НПП «Гуцульщина» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу в якій, просить скасувати рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2016 року та залишити в силі рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2016 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовомНПП «Гуцульщина» до ОСОБА_1 про спростування неправдивої інформації, відшкодування моральної шкоди.

Витребувано із Косівського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 347/1811/15.

Копії касаційної скарги та додані до неї матеріали надіслано особам, які беруть участь у справі та роз'яснено їх право подати заперечення на касаційну скаргу до 19 грудня 2016 року.

28 грудня 2016 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, в яких просить касаційну скаргу НПП «Гуцульщина» відхилити, а рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від

10 жовтня 2016 року залишити без змін.

У січні 2017 року цивільна справа № 347/1811/15 надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року справу за позовом

НПП «Гуцульщина» до ОСОБА_1 про спростування неправдивої інформації, відшкодування моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Пістинської сільської ради, включений в склад обласної робочої групи з опрацювання та комплексного вирішення проблемних питань функціонування НПП «Гуцульщина»., відстоює інтереси та права громади села Пістинь по вирішенню спірних питань між громадою села та

НПП «Гуцульщина».

20 січня 2015 року на зустрічі депутатського корпусу Пістинської сільської ради з правоохоронцями району та 21 січня 2015 року на прес-конференції представників громадськості ОСОБА_1 поширив негативну інформацію щодо діяльності НПП «Гуцульщина».

У частині четвертій статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Втручання у свободу вираження поглядів (обмеження) є допустимим, якщо воно встановлене законом та є необхідним в демократичному суспільстві. Таким чином втручання у право особи на свободу вираження поглядів становитиме порушення статті 10 Конвенції, якщо воно не підпадатиме під одне з виключень, встановлених пунктом 2 статті 10 Конвенції. Відповідно Суд має по черзі розглянути, чи було втручання у справі «встановлено законом», чи переслідувало воно ціль/цілі, яка/які є легітимними відповідно до пункту 2 статті 10, та чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення зазначеної мети (рішення у справі «Sunday Times v. the United Kingdom» № 6538/74 від 26 квітня

1979 року).

Дослідивши заявлені вимоги позивачем, апеляційний суд правильно дійшов висновку про те, що висловлені відповідачем факти, не можна вважати неправдивими.

Апеляційним судом встановлено, що за фактом передачі Шешорівській сільській раді НПП «Гуцульщина» 4,2 га земельної ділянки природно заповідного призначення, 12 березня 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.

Також, згідно листа сільського голови села Пістинь станом на 05 квітня 2016 року маєток СвятогоМиколая збудований самовільно та містить всі ознаки самочинного будівництва.

Негативна інформація щодо роботи НПП «Гуцульщина» висловлена в рішенні Косівської районної ради від 05 лютого 2004 року, в листі державного підприємства «Кутське лісове господарство» від 10 березня 2016 року та в засобах масової інформації.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що НПП «Гуцульщина» є установою загальнодержавного значення, яка відіграє певну роль у суспільному житті України у природоохоронній, рекреаційній, культурно-освітній та науково-дослідній галузі, а тому межа допустимої критики щодо неї є значно ширшою й неминуче відкривається для прискіпливого висвітлення діяльності, є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах матеріального права.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня

2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу національного природного парку «Гуцульщина» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило