Справа № 346/1998/17
Провадження № 22-ц/779/458/2018
Головуючий у 1 інстанції Бирич Н. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Бирич Н.В. 30 січня 2018 року в м. Коломия, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року. У шлюбі у сторін народилася дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.12.2016 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, її вихованням та доглядом не займається. Весь тягар щодо створення та забезпечення нормальних умов для розвитку дитини несе мати. Незважаючи на її неодноразові звернення до відповідача, жодної домовленості не досягнуто.

З огляду на те, що відповідач з 2006 року по даний час займається підприємницькою діяльністю, отримує стабільний дохід, просила стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від отриманого ним доходу з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

28.07.2017 року позивач збільшила позовні вимоги. Зазначила, що у зв'язку із погіршенням стану здоров'я дитини вона змушена нести додаткові витрати на її лікування. Зокрема, протягом останнього місяця нею було витрачено 4690 грн. на ліки та обстеження дочки, а лікування ще не завершилось, дочка потребує оперативного втручання та профілактичного лікування в санаторії профілакторії (для органів дихання).

Тому просила також стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 в сумі 2000 грн. щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 січня 2018 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1/4 розміру від отриманого ним доходу від підприємницької діяльності, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати 05.05.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 2000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що дитина ОСОБА_4 зареєстрована та проживає з батьком, мати дитини у його будинку зареєстрована, але не проживає. Тому вважає, що в даному випадку взагалі відсутня законна підстава для стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Крім того, висновком Комісії з питань захисту прав дитини визначено, що дитина має знаходитися з батьком певні дні, що також впливає на порядок стягнення аліментів та їх розмір.

Також вважає, що оскільки він займається підприємницькою діяльністю і отримує нерегулярний дохід, суд мав би стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі.

Щодо стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини, то, на його думку, такі є безпідставними, оскільки з часу обстеження та лікування дитини минуло більше року, оперативного втручання здійснено не було, а тому такі витрати вважає надуманими.

На підставі наведеного просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_3 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що твердження апелянта про проживання дитини з ним не відповідає дійсності, оскільки матеріалами справи доведено той факт, що їхня з відповідачем дитина ОСОБА_2 постійно проживає з нею. Щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу батька, то вважає таке справедливим та обґрунтованим. Разом з тим, зазначила, що в іншому випадку просить суд стягувати з позивача аліменти на утримання дитини у сумі 2000 грн. також вважає правильним висновок місцевого суду щодо стягнення 2000 грн. додаткових витрат на утримання дитини. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до п. 9 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов'язків.

Статтею ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність, а тому спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від свого доходу. Крім того, на даний час в дитини є необхідність в разовому лікуванні, а тому з батька слід стягнути одноразово 2000 грн. додаткових витрат на утримання дитини.

Однак, погодитися в повній мірі з такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як зазначено у ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» №2246-VIII від 07.12.2017 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року - 1492 гривні.

За заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Статтею 185 СК України передбачено, що той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст.ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 02.09.2006 року по 20.12.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.08.2016 року (а.с. 6).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8).

Посилання апелянта на те, що дитина ОСОБА_4 фактично проживає з батьком суд оцінює критично, оскільки із вищевказаного рішення суду вбачається, що ОСОБА_2 просив після розірвання шлюбу малолітню дочку залишити проживати з матір'ю ОСОБА_3, яка визнала позовні вимоги, а тому мала місце фактична відсутність спору щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно копії Довідки П'ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про реєстрацію місця проживання особи №369 від 21.11.2017 року, Акту обстеження господарства №175 від 22.11.2017 року ОСОБА_4 зареєстрована за адресою проживання батька АДРЕСА_1 (а.с. 87, 104), однак, відповідно до копії Акту обстеження умов проживання від 10.01.2018 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Івахнюк І.В., копії Довідки Коломийського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №2 «Дударик» №144 від 04.12.2017 року дитина проживає з матір'ю ОСОБА_3 в орендованій квартирі по вул. Яворницького, 20/43 в м. Коломия Івано-Франківської області, мати виховує дочку одноосібно (а.с. 112).

Крім того, як вбачається з Витягу з Протоколу №4 засідання Комісії з питань захисту прав дитини П'ядицької об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області від 11.08.2017 року, ОСОБА_2 звертався до Комісії із заявою про встановлення часу і місця зустрічі з малолітньою донькою ОСОБА_4 Комісією вирішено встановити час зустрічі батька з дитиною щотижнево з п'ятниці 18.00 по неділю 18.00 по місцю проживання батька (а.с. 85-86).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 12.02.2018 року відкрито провадження у справі №346/538/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Наведене свідчить про те, що дитина ОСОБА_4 фактично проживає з матір'ю.

Судом встановлено також, що ОСОБА_2 з 09.02.2006 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, код згідно з КВЕД «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», отримує дохід від підприємницької діяльності, є платником єдиного податку ІІ групи, про що свідчать копія Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 09.02.2006 року, копії Податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2014-2016 роки (а.с. 7, 40-43).

Як зазначено в п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Згідно з п. 292.1 ст. 291 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів (п.п. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 ПК України).

Таким чином, для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування не передбачено визначення чистого доходу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 в сумі 1/4 розміру від отриманого ним доходу від підприємницької діяльності, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні апеляційного суду сторони погодили можливість стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі.

Беручи до уваги вік дитини, стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд вважає необхідним та можливим стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року і до повноліття дитини.

Що стосується висновку суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в сумі 2000 грн., то слід зазначити, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Із матеріалів справи вбачається, що в червні-липні 2017 року дитина ОСОБА_2 хворіла, у зв'язку з чим матір'ю були витрачені певні кошти на її лікування та проведення аналізів (а.с. 52-74). Однак, дані обставини не можуть свідчити про необхідність додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України. Тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Таким чином, переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, та перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 січня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (тисячу п'ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 травня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Пнівчук О.В.

Ясеновенко Л.В.