Номер провадження: 22-ц/785/4935/18
Номер справи місцевого суду: 521/1892/18
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Кононенко Н.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря- Лопотан В.І.

Осіб, що беруть участь у розгляді справи

ОСОБА_5

Представник відповідача -Кучерук С.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Комунального підприємства «Малиновський ринок» та ОСОБА_7 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Комунального підприємства «Малиновський ринок»

- про визнання наказу про звільнення незаконним і його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

01.02.2018 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовними вимогами в котрих просила суд:

-скасувати наказ КП «Малиновський ринок» про звільнення № 1-ос від 02.01.2018 року;

-поновити її на роботі на посаді заступника директора з основної діяльності КП «Малиновський ринок»

-стягнути з КП «Малиновський ринок» середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди

Вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року її було поновлено на посаді заступника з основної діяльності на КП «Малиновський ринок», стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення набрало законної сили. Враховуючи, що станом на 16.12.2017 року КП «Малиновський ринок» не виконало свого обов'язку в частині поновлення на роботі та виплати заробітку за час вимушеного прогулу, позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про видачу виконавчого листа для подальшого звернення до виконавчої служби. 29.12.2017 року вона отримала лист від КП «Малиновський ринок», в якому її повідомляли про те, що вона була поновлена на роботі з 18.10.2017 року та запропоновано подати пояснення щодо відсутності на робочому місці.

Наказом від 02 січня 2018 року № 01-ОС її звільнили з посади заступника директора з основної діяльності 02.01.2018 року через відсутність на робочому місці в період з 18.10.2016 року по 30.12.2017 року за п.4 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_7 зазначає, що до 29.12.2017 року КП «Малиновський ринок» жодним чином не повідомляло її про видання наказу про поновлення на роботі та не ознайомлювало її з даним наказом, а тому вона і зверталась із заявою про видачу виконавчого листа.

Посилаючись на те, що з наказом про поновлення на роботі вона була ознайомлено лише 02.01.2018р. вона вважає, що не можна вважати період з 18.10.2017 року по 30.12.2017 року прогулом, адже вона не була повідомлена про фактичний допуск до роботи.

Звільненням без законної підстави КП «Малиновський ринок» завдало їй моральної шкоди у зв'язку з порушенням її трудових прав, втрати нормальних життєвих зв'язків, здійснення нею додаткових зусиль для організації свого життя, пошуку роботи.

У відзиві на позовну заяву КП «Малиновський ринок» просить у позовних вимогах відмовити з посиланням на те, що після поновлення ОСОБА_7 на посаді заступника директора з основної діяльності КП «Малиновський ринок» на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року та підстав ст.235 КЗпП України ними 18 жовтня 2017року виданий наказ № 32/01-ос про поновлення на роботі ОСОБА_7 Проте ОСОБА_7 не виконала обов'язок працівника та не з'явилась на роботі в період з 18.10.2017 року по 30.12.2018 року в зв'язку з чим була звільнена з підстав ст.40 ч.4 КЗпП України.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2018 року позов ОСОБА_7 до Комунального підприємства «Малиновський ринок» про визнання наказу про звільнення незаконним і його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Скасовано наказ Комунального підприємства «Малиновський ринок» № 1-ос від 02.01.2018 р. про звільнення ОСОБА_7 з посади заступника директора з основної діяльності.

Поновлено ОСОБА_7 на посаді заступника директора з основної діяльності Комунального підприємства «Малиновський ринок» .

Стягнуто з Комунального підприємства «Малиновський ринок» на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 16640 грн. без врахування сплати податків та обов'язкових платежів.

Стягнуто з Комунального підприємства «Малиновський ринок» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить змінити рішення суду першої інстанції та збільшити розмір середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу до 41 98390 грн.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі КП «Малиновський ринок» посилається на те, що районний суд не взяв до уваги, що про рішення апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року сторони були обізнані та воно підлягало негайному виконанню . Наказом від 18 жовтня 2017 року за № 32/1-ос ОСОБА_7 була поновлена на роботі на посаді заступника директора з основної діяльності з 18.10.2017 року та допущена до виконання своїх посадових обов'язків. Проте сама ОСОБА_7, на роботу не з'явилась в період з 18.10.2017 року по 30.12.2018 року.27 грудня вона надала пояснення про те що вона не виходила на роботу так як її не повідомили про видачу наказу та звернулась до виконавчої служби про примусове виконання рішення суду.

Заявник зазначає,що позивачка з 18.10.2017 року по 30.12.2018 року без поважних причин не з'являлась на роботі а тому її звільнення відповідає вимогам ст.40 п.1 ч.1 КЗпП України.

Заявник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає що районний суд помилково не звернув увагу, що згідно штатного розпису з січня 2018 року посадовий оклад заступника директора з основної діяльності збільшився та становив 9867 грн. а тому середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу визначається з розміру 567,35 грн. Починаючи з 02.01.2018 по 15.03.2018 р заробіток за час вимушеного прогулу становить 2 місяці та 15 днів та складає (31+28+15х567,35 грн.= 41 983,90 грн.).

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Малиновський ринок» заявник звертає увагу що рішення суду є обов'язковим для виконання сторін. Однак знаючи про поновлення її на роботі сама ОСОБА_7 рішення суду не виконала, а роботу не виходила, виконавчі листи отримала після видачі ними наказу про поновлення її на роботі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Задовольняючи позовні вимоги в частині поновлення на роботі ОСОБА_7 та скасовуючи наказ УК «Малиновський ринок» № 1-ос від 02.01.2018 року,районний суд виходив з того, що з наказом про ознайомлення на роботі ОСОБА_7 ознайомлено лише 02.01.2018 року, а тому не можна вважати період з 18.10.2017 року по 30.12.2017року прогулом так як вона не була повідомлена про фактичний допуск до роботи. При цьому районний суд виходив з того що законодавством не передбачений обов'язок працівника виходити на роботу наступного робочого дня після оголошення рішення про його поновлення на роботі.

Стягуючи середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу районний суд виходи з посадового окладу заступника директора з основної діяльності який складав 6720 грн. та середньоденного заробітку що становив 320 грн.

З врахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України районний суд стягнув моральну шкоду у зв'язку з порушенням трудових прав позивача,втрати нормальних життєвих зв'язків,здійснення нею додаткових зусиль для організації свого життя пошуку роботи.

Судова колегія не може погодитись з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року позивачку було поновлено на посаді заступника з основної діяльності на КП «Малиновський ринок» та стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення набрало законної сили.

Наказом № 32/1-ос від 18 жовтня 2017 року КП «Малиновський ринок» поновило ОСОБА_7 на посаді заступника директора з основної діяльності з 18 жовтня 2017 року з яким ОСОБА_7 ознайомилась 02.01.2018 року ( а.с.8).

Відповідно до актів з 18.10.2017 року по 30.12.2018 року Романюк не з'явилась на робоче місце та 27.12.2017 року отримала повідомлення щодо надання відповідних пояснень та надання карткового рахунку для перечислення середньомісячного заробітку.(а.с.74-126)

В поясненні від 02.01.2018 року ОСОБА_7 зазначала що вона не була обізнана про поновлення на посаді та необхідності виходу на роботу так як не отримала наказ та надала відповідні реквізити для переведення коштів.( а.с.128,131)

Відповідно до акту від 02.01.2017 року вбачається що трудову книжку ОСОБА_7 надала 02.01.2018 року( а.с.130).

Наказом № 01-ос від 02.01.2018 року ОСОБА_7 звільнена з посади заступника директора з основної діяльності, 02.01.2018 року через відсутність на робочому місці в період з 18.10.2016 року по 30.12.2017 року п.4 ст.40 КЗпП України ( а.с.7)

ОЦІНКА СУДУ

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 235 ч.5 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набирає властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайного з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів сторін.

Судом встановлено, що наказ про поновлення на роботі ОСОБА_7 був винесений на наступний день після оголошення рішення апеляційного суду Одеської області від17.10.2017 року позивачку було поновлено на посаді заступника з основної діяльності на КП «Малиновський ринок» та стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Підставою для негайного поновлення на роботі позивачки було судове рішення, яке боржник( відповідач) добровільно його виконав оскільки обов'язок щодо виконання рішення суду про поновлення на роботі виникає у боржника з моменту оголошення рішення суду в судовому засіданні, а не з моменту відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст.24 КЗпП України ,укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Також трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Пленум Верховного суду України у п.34 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року роз'яснив судам, що стосовно до правил ст.24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказ.

З врахуванням зазначеного судова колегія приходить до висновку що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим 18 жовтня 2017 року тобто з дня винесення наказу КП «Малиновський ринок» про поновлення на роботі ОСОБА_7 та вважається виконаним так як фактично допущено позивача до роботи.

Невихід на роботу в період з 18.10.2016 року по 30.12.2017 року ОСОБА_7 пов'язує з не ознайомленням її з наказам про поновлення на роботі.

Судова колегія приходить до висновку що ОСОБА_7 вважалась такою що вже повідомлена судом про поновлення її на роботі так як приписи трудового законодавства не вимагають від роботодавця повідомляти поновленому працівнику при прийняття наказу.

Згідно п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Виходячи з того, що відсутність ОСОБА_7 на роботі в період з 18.10.2016 року по 30.12.2017 року не пов'язана з поважними причинами судова колегія приходить до висновку про правомірність її звільнення з підстав ст.40 п.4 КЗпП України.

З врахуванням вищезазначеного судова колегія приходить до висновку що районний суд помилково вважав, що виконання судового рішення про поновлення на роботі пов'язується з ознайомленням її з наказом від 18 жовтня 2017 року, що призвело до неправильного судження, що невихід позивачки з 18.10.2016 року по 30.12.2017 року на роботу не є прогулом.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_7 після поновлення її на роботі за рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року, котре виконано відповідачем в добровільному порядку 18.10.2017 року шляхом винесення наказу про її поновлення на роботі однак ОСОБА_7 в період з 18.10.2016 року по 30.12.2017 року на роботу не з'являлась без поважних причин підстави для задоволення її позовних вимог відсутні.

Одночасно судова колегія вважає що вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними, а тому не підлягають задоволенню.

За приписом ст.376 ч.1 п. 3,4 ЦПК України судова колегія рішення районного суду скасовує з ухваленням нового, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу не приймаються до уваги оскільки є похідними від основних вимог в силу ст.235 КЗпП України пов'язаних з поновленням на роботі.

З матеріалів спави вбачається що при подачі апеляційної скарги КП Малиновський ринок" сплатив 5814 грн.60 коп.

За правилами ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі- у справах про стягнення заробітної плати та поновленні на роботі.

Відповідно до вимог ст.141 ч.7 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення,закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача,звільненого від сплати судових витрат,судові витрати,понесені відповідачем,компенсуються за рахунок держави у порядку,встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367,368,374, 376 ,381,382.384,390 ЦПК України, судова колегія.-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Малиновський ринок» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2017 року скасувати з ухваленням нового рішення.

В позовній заяві ОСОБА_7 до Комунального підприємства «Малиновський ринок» про визнання наказу про звільнення незаконним і його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства «Малиновський ринок» понесені судові витрати в розмірі 5 814 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 01.06.2018 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко