Дата документу 15.05.2018
Справа № 320/33/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 44/50-57/2012 від 03.02.2012,

за участю:

представника позивача - Димитрашко Д.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суму заборгованості щодо нарахованих процентів за фактичне користування кредитом за кредитним договором № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року у період з 28.02.2014 року по 21.11.2015 року в розмірі 147679,14 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суму заборгованості щодо нарахованих процентів за фактичне користування кредитом за кредитним договором № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року у період з 28.02.2014 року по 21.11.2015 року в розмірі 147679,14 грн., стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суму понесених судових витрат пропорційно стягнутої суми боргу з кожного та залишок надлишково сплаченого судового збору повернути ТОВ «Кредитні ініціативи».

Позов мотивовано тим, що заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.03.2014 року, позов ПАТ «Банк Кіпру» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року та звернення стягнення на майно в рахунок погашення боргу задоволено в повному обсязі. Суму заборгованості стягнуто станом на 28.02.2014 року, зокрема проценти стягнуто станом на зазначену дату за фактичний час використання кредиту. При цьому, строк для кінцевого погашення кредиту не сплинув за договором, а тому подальше нарахування процентів передбачено умовами договору та є законним, оскільки фактично відбувається користування кредитними коштами у певному періоді часу.

21.07.2014 року, ПАТ «НЕОС Банк», який є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір факторингу, за яким право вимоги за договором кредиту № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року, перейшло до нового кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи». Враховуючи стягнуту загальну суму боргу за рішенням суду від 25.03.2014 року та вказану суму загальної заборгованості позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» різниця між цими сумами становить 147679,14 грн., що в свою чергу включає тільки нараховані проценти за користування кредитом за період з дати первинного розрахунку станом на 28.02.2014 року та до дати розрахунку по цій справі станом на 21.11.2015 року. Наразі строк для кінцевого погашення платежів за договором кредиту № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 встановлено до 02.02.2027, що також встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.03.2014 по справі № 320/9701/13-ц. Тому проценти можуть бути нараховані упродовж строку дії кредитного договору за фактичний час, дні, місяці користування кредитними коштами. Кредитний договір і договір факторингу є неоспореними. При цьому заборгованість за договором кредиту № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 донині не погашено.

В судовому засіданні представник позивача - ТОВ «Кредитні ініціативи» - Димитрашко Д.В. наполягав на заявлених позовних вимогах та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що строк для кінцевого погашення платежів за договором кредиту № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року, встановлено до 02.02.2027 року, тому проценти можуть також бути нараховані упродовж строку дії кредитного договору за фактичний час, дні, місяці користування кредитом. Кредитний договір і договір факторингу є неоспореними, заборгованість за договором не погашена, розрахунок складено на підставі умов кредитного договору.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. А оскільки заборгованість за рішенням суду від 25.03.2014 з ОСОБА_1 стягнута у повному обсязі у позивача відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_6, позовні вимоги не визнав у повному обсязі за обставинами, аналогічними зазначеним представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_5 Крім того, вказав, що позивачем не надано жодних доказів в підтвердження укладення позивачем договору факторингу.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2. Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.03.2014, яке набрало законної сили 14.05.2014 по цивільній справі № 320/9701/13-ц позов Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення заборгованості за кредитом, звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Звернуто стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0628 га кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року в загальній сумі 402 470 гривень /чотириста дві тисячі чотириста сімдесят/ 19 копійок. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 44/50-57/2012 від 03 лютого 2012 року в загальній сумі 402 470 гривень /чотириста дві тисячі чотириста сімдесят/ 19 копійок на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру». Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 441 /три тисячі чотириста сорок одна/ гривень на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру». Обов'язок стягнення є солідарним з ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_3, судовий збір у розмірі 3 441 /три тисячі чотириста сорок одна/ гривень на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру». Обов'язок стягнення є солідарним з ОСОБА_2.

Згідно вказаного рішення суду заборгованість з відповідачів стягнуто станом на 28 лютого 2014 року і така заборгованість складається з: - залишку за кредитом - 292 147, 35 грн.; - простроченої заборгованості за кредитом - 1789, 61 грн.; - нарахованих процентів за кредитом - 8324,33 грн.; - прострочених та нарахованих процентів за кредитом - 100 181, 90 грн.(а.с.7-9 Т. 2)

Відповідно до копії договору факторингу, нотаріально посвідчена копія якого була досліджена у судовому засіданні, 21.07.2014 між ПАТ«НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов»язків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржником, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов»язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів. (а.с.40-49 Т.1)

Як зазначено позивачем, з врахуванням стягнутої загальної суми боргу за рішенням суду від 25.03.2014 та вказаної суми загальної заборгованості позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» різниця між цими сумами становить 147679,14 грн., що в свою чергу включає тільки нараховані проценти за користування кредитом за період з дати первинного розрахунку станом на 28.02.2014 та до дати розрахунку по цій справі станом на 21.11.2015.

За змістом частини другої ст. 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Реалізуючи своє право, передбачене вищезазначеною частиною ст. 1050 ЦК України, надсилаючи вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами та штрафними санкціями, кредитор в односторонньому порядку змінює строк виконання зобов'язання за кредитним договором і строк виконання зобов'язання за договором настає достроково.

Логічним є те, що пред'явлення кредитором вимоги про дострокове стягнення заборгованості та реалізація такого права через рішення суду є волевиявленням кредитора, який бажає повернути достроково надані боржнику кошти через порушення ним кредитної дисципліни, при цьому добровільно відмовляючись отримувати прибуток у вигляді відсотків за користування кредитом, які б могли бути отримані до закінчення строку дії кредитного договору.

Прийняття судом рішення за позовом кредитора про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором достроково змінює зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обов'язок по виконанню судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором. Внаслідок такого рішення залишаються зобов'язання зі сплати боргу, визначеного судовим рішенням, та право кредитора на нарахування, передбачені частиною другою ст. 625 ЦК України за час невиконання такого рішення.

Продовження нарахування кредитором відсотків, передбачених умовами кредитного договору після реалізації кредитором свого права на дострокове повернення кредиту по день фактичного повернення всієї суми кредиту, стягнутого на підставі судового рішення суперечить таким принципам, як справедливість, добросовісність та розумність, порушує справедливий баланс інтересів сторін договору, створює ситуацію правової невизначеності, оскільки за час виконання рішення продовжують нараховуватись відсотки, розмір яких неможливо прогнозувати та розрахувати, і виконання рішення не звільняє стягувача від обов'язку зі сплати ще відсотків, які кредитор нарахує за період виконання судового рішення. І за такою логікою, після нарахування відсотків за період виконання судового рішення кредитор продовжить нараховувати відсотки до повернення відсотків, нарахованих за час виконання судового рішення, і так до безкінечності.

Крім того, продовження нарахування кредитором відсотків, передбачених умовами кредитного договору, та інших штрафних санкцій, що можуть бути обумовлені кредитним договором, та, крім цього, нарахування пені, 3 % річних, інфляційних втрат на підставі частини другої ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором та цієї ж частини другої ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання судового рішення про стягнення заборгованості є невиправданим та надмірним тягарем для боржника.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц, в ухвалі від 04 квітня 2018 року у справі № 61-4629св18.

Тобто, пред'явлення кредитором вимоги про дострокове стягнення заборгованості та реалізація такого права через заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.03.2014, яке набрало законної сили 14.05.2014 по цивільній справі № 320/9701/13-ц за позовом ПАТ «Банк Кіпру» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, звернення стягнення на предмет іпотеки потягло те, що кредитний договір № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Посилання представника позивача на те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, є безпідставними, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Таким чином, аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не грунтуються на нормах діючого законодавства, а тому вважає необхідним відмовити у задоволенні позову з підстав неможливості судового захисту прав позивача у обраний ним спосіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2018.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова