Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1003/18 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_4звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В позові зазначено, що з 13.09.2008 року по 21.07.2014 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син - ОСОБА_5. 21 липня 2014 року шлюб розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя. Син залишився проживати зі своєю матір'ю, та зареєстрований за адресою проживання матері : АДРЕСА_1. Відповідач не проживає з нею та сином, не виконує своїх обов'язків з виховання дитини, не спілкується з ним, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання ним освіти. Усі обов'язки щодо сина позивач виконує самостійно, без участі батька.

Крім того, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2014 року було стягнуто аліменти з відповідача на утримання сина ОСОБА_5. Проте відповідач аліменти не платить, станом на 31.07.2017 року у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмір 33838,50 грн.

Посилаючись на ці обставини, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скарго, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що з 13.09.2008 року по 21.07.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначено в графі батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 04-26/2-8318 від 01.08.2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З довідки, виданої завідувачем ДНЗ (ясла-садок) № 253 «Малятко» ТВО Заводського району Департаменту освіти і науки ЗМР Гур'яновою Н.Г. вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 253 «Малятко» з вересня 2013 року по серпень 2017 року. до ДНЗ № 253 приводила та забирала дитину мати ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_9. На батьківських зборах, святах, які проводились у закладі була присутня мати ОСОБА_4, батько ОСОБА_3 не спілкувався з педагогами стосовно успіхів свого сина, був присутній в ДНЗ один раз на святі «Випуск до школи» у травні 2016 року.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданого держаним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврухіним В.М., ОСОБА_3 станом на 31.07.2017 року має заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 33838,50 грн. Відповідач не здійснив жодного платежу по аліментам з часу ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина.

Відповідно до висновку № 1402/01-34/01 від 17.11.2017 року районна адміністрація ЗМР по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

У пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд, перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що наявні правові підстави для задоволення позову та позбавлення батьківських прав відповідача.

Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та свідоме нехтування ними підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку і які не спростовані відповідачем в ході розгляду справи.

Жодних активних дій на підтвердження своїх намірів приймати участь в житті дитини відповідач не вчиняв, активна дієва позиція відповідача відсутня. Документальних доказів, які б свідчили про дійсність таких намірів, відповідачем надано не було. Тому доводи апеляційної скарги, щодо дій позивача у перешкоді відповідачу у здійсненні своїх батьківських обов'язків є необґрунтованими.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 336/5123/17

Провадження №22ц/778/1003/18 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

17 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: