Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7007/17
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2018 року

м. Черкаси

справа № 711/7007/17

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Степаненка О.М.,

за участю секретаря - Чмих І.С.,

представника позивача за договором адвоката ОСОБА_1,

представників відповідача за довіреністю ОСОБА_2, за договором адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації.

Стислий виклад позовних вимог та позицій учасників судового провадження

Відповідно до кінцевої редакції позовних вимог зазначених у заяві про часткову зміну підстав позову та відмову від частини позовних вимог від 24.01.2018 позивач зазначає, що між нею та відповідачем ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб 24.11.1990 у міському відділі РАЦС в м. Черкаси, актовий запис № 2943.

Шлюб був розірваний 05.04.2017, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_8 виданим Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 40.

01.12.2000 було здійснено державну реєстрацію ТОВ «Авто-Тюл», код 31207722, одним із засновників якого став відповідач по справі. Станом на 01.01.2017 загальний вклад ОСОБА_5 до статутного капіталу товариства складає 1 200 000 грн.

В листопаді 2008 ними за договором купівлі - продажу № 302437 від 23.04.2008, в кредит, було придбано автомобіль Volkswagen Touareg 2008 р.в., який був зареєстрований на відповідача. В період шлюбу кредит за автомобіль був ними повністю погашений. Вищевказаний автомобіль був проданий відповідачем 17.11.2017 третій особі.

Також за спільні кошти, під час перебування в шлюбі, ними було придбано автомобіль Chevrolet Niva 2007 р.в., що був зареєстрований 01.10.2013 на ім'я відповідача.

Таким чином, під час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: автомобіль Volkswagen Touareg 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та Chevrolet Niva 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_2, а також сформований внесок до статутного капіталу ТОВ «Авто-Тюл», номінальна вартість якого становить 1 200 000 грн.

Оскільки, після розірвання шлюбу, сторони не дійшли згоди щодо поділу майна, позивач просить суд визнати майно та кошти набуті за час шлюбу з ОСОБА_5, а саме: Volkswagen Touareg 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, Chevrolet Niva 2007 р.в. та грошові кошти в розмірі 1200000 грн. спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Поділити в натурі майно набуте ними за час шлюбу в наступному порядку: виділити ОСОБА_5 та визнати за ним право власності на автомобіль Chevrolet Niva 2007 р.в. Стягнути з ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля Chevrolet Niva 2007 р.в. в розмірі 100 000 грн. Стягнути з ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля Volkswagen Touareg 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 250 000 грн. Стягнути з ОСОБА_5 половину вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Авто-Тюл», сформованного за спільні кошти, в розмірі 600000 грн. Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати по справі.

Представник позивача за договором - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги викладені у заяві про часткову зміну підстав позову та відмову від частини позовних вимог підтримав та просив задоволити.

Представники відповідача за довіреністю ОСОБА_2, за договором адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме: не заперечували проти задоволення позовних вимог в частині поділу автомобіля Chevrolet Niva 2007 р.в. з врахуванням його вартості встановленої у висновку суб'єкта оціночної діяльності про вартість транспортного засобу в розмірі 120200 грн. В частині поділу внеску до статутного капталу ТОВ «Авто-Тюл» просили відмовити, оскільки у заяві посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. від 23.02.2017, реєстровий номер 1453, ОСОБА_4 визнала той факт, що частка в статутному капіталі ТОВ «Авто-Тюл» набута ОСОБА_5 за його власні кошти, а тому внесок не є спільним сумісним майном подружжя. Стосовно поділу автомобіля марки Volkswagen Touareg 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 зазначили, що він також не є предметом поділу, оскільки заявою посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. від 23.02.2017 ОСОБА_4 надала згоду ОСОБА_5 на відчуження набутого ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі будь-якого рухомого або нерухомого майна, а тому відчуження відповідачем вказаного автомобіля відбулося на законних підставах.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та мотиви суду.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб 24.11.1990 у міському відділі РАЦС в м. Черкаси, актовий запис № 2943.

Шлюб був розірваний 05.04.2017, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_8 виданим Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 40.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 автомобіль Chevrolet Niva , реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, зареєстрований 01.10.2013 за ОСОБА_5

Також, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_5, зареєстрований 01.11.2008 за ОСОБА_5

Вищевказаний автомобіль був придбаний на підставі кредитного договору № 839-031/08Р від 03.11.2008.

Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру в Черкаській області від 05.04.2018 № 31/23/1-701 автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1, 17.11.2017 було перереєстровано на підставі договору купівлі-продажу укладеного в суб'єкті господарювання ТОВ «Сітіді-трейд», в якому вказана вартість ТЗ 203000 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Авто-Тюл» зареєстровано у реєстрі 01.12.2000, одним із засновників товариства є ОСОБА_5, розмір внеску до статутного фонду становить 1200000 грн.

Тож спір між сторонами виник з правовідносин щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, і регулюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та Сімейного кодексу України (далі - СК).

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч .9 ст. 7 СК сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами СК на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, в тому числі і доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Натомість відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Отже при визначенні права спільної сумісної власності подружжя на майно встановленню підлягають не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правові висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 07.09.2016 у справі № 6-801цс16; від 12.10.2016 у справі №6-846цс16; від 07.12.2016 у справі №6-1568цс16).

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст. 58,59 ЦПК України), і це її процесуальним обов'язком ( ст.ст. 10,60 ЦПК України) (вказані висновки викладені у постанові Верховного суду від 06.02.2018, справа № 235/9895/15-ц.)

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.71 СК).

Таким чином, з огляду на обставини справи та докази надані сторонами, суд не вбачає підстав для відступлення від загальної презумпції поділу майна подружжя на засадах рівності часток подружжя в майні, що є об'єктом спільної сумісної власності, а тому частки сторін у спірному майні мають бути визначені рівними.

Згідно ч. 2 ст. 71 СК неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Посилання представників відповідача ОСОБА_5 про те, що своєю нотаріально посвідченою заявою від 23.02.2017 позивач підтвердила факт набуття ОСОБА_5 частки у статутному капіталі ТОВ «Авто-Тюл» за його власні кошти, а не за спільні кошти подружжя не може бути підставою для відмови в задоволенні позову в цієї частині з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

На думку суду, заява від 23.02.2017, не є письмовими доказом в розумінні норм ЦПК України, а є лише поясненнями особи з певних питань, які в подальшому, заявою від 24.01.2018, ОСОБА_4 відкликала, як такі, що не відповідають дійсності та подані нею на прохання її колишнього чоловіка ОСОБА_5

Відповідно до положень Сімейного кодексу України поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Умови поділу майна подружжя в добровільному порядку можуть бути передбачені в спеціальному договорі про поділ майна або визначатися у шлюбному договорі подружжя.

Нотаріально посвідчена заява від 23.02.2017 не містить ознаки ні договору про поділ майна подружжя, ні шлюбного договору.

Таким чином, вищевказана заява не може бути визнана судом належним та достатнім доказом, який беззаперечно підтверджує факт придбання вказаного майнового права відповідачем за власні кошти.

Враховуючи те, що внесок до статутного капіталу ТОВ «Авто-Тюл» є власністю товариства, а учасник товариства набуває майнове право, яке реалізує шляхом участі в управлінні товариством, право власності позивача на спільні грошові кошти (майно, речове право) трансформується у право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половину вартості внеску до статутного капіталу сформованого за спільні кошти.

Така позиція узгоджується із правовими позиціями викладеними в Постанові ВСУ від 02.10.2013 № 6-79цс13, Постанові ВСУ від 01.07.2015 № 6-612цс15, Постанові ВСУ від 03.06.2015 № 6-38цс15, згідно з якими грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об'єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт,що грошові кошти набуті подружжям за час їх спільного проживання.

Оскільки інших доказів придбання частки у статутному капіталі ТОВ «Авто-Тюл» за власні кошти відповідача ні останнім, ні його представниками надано не було, враховуючи той факт, що обов'язок спростовувати презумпцію спільності майна подружжя покладено на сторону яка про це заявляє (позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018, справа № 235/9895/15-ц), суд визнає частку у статутному капіталі товариства в розмірі 1200000 грн. об'єктом спільного сумісного майна подружжя, яка підлягає поділу між сторонами в рівних частинах .

В зв'язку із тим, що засновником та учасником ТОВ «Авто-Тюл» є лише ОСОБА_5, тому з нього на користь позивача слід стягнути половину вартості внеску до статутного капіталу вказаного товариства у розмірі 600000 грн.

З приводу поділу автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1суд прийшов до наступних висновків.

Як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог в цієї частині представники відповідача посилаються на заяву від 23.02.2017 в якій ОСОБА_4 надає згоду своєму чоловіку ОСОБА_5 на вчинення наступних дій: продаж, міну (відчуження) набутого ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі будь-якого рухомого або нерухомого майна; на укладення договорів про надання в оренду (найм), набутого ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі будь-якого рухомого або нерухомого майна; на укладення договорів застави, іпотеки, де предметом договору застави (іпотеки) буде набуте ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі будь-яке рухоме або нерухоме майно.

Однак, з огляду на дату відчуження відповідачем автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1, 17.11.2017, сторони по справі вже не перебували у шлюбі з 05.04.2017.

Таким чином, згоду на відчуження вказаного автомобіля позивач ОСОБА_4 повинна була надавати в порядку передбаченому ст. 369 ЦК України (здійснення права спільної сумісної власності), а ні в порядку ст. 65 СК України.

Отже, відповідач ОСОБА_5 не довів, що використав кошти від продажу автомобіля в інтересах сім'ї, а також не довів, що частина отриманих від продажу транспортного засобу коштів була справедливо поділена між ним та колишньою дружиною.

З огляду на викладене кошти отримані від продажу автомобіляє об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи правову позицію ВСУ від 27.0416 у справі №6-486цс16 про те, що у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 слід стягнути компенсацію вартості Ѕ частини від вартості автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1відчуженого за договором купівлі-продажу від 17.11.2017 в розмірі 101500 грн.

Суд визначає вартість Ѕ частини автомобіля Volkswagen Touareg в розмірі 101500 грн. враховуючи її вартість при продажу, яка зазначена у листі Регіонального сервісного центру в Черкаській області від 05.04.2018 № 31/23/1-701.

Стосовно поділу автомобіля Chevrolet Niva , реєстраційний номер НОМЕР_2 сторони дійшли згоди, що вказаний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, вартість якого суд визначає з врахуванням висновку суб'єкта оціночної діяльності про вартість транспортного засобу від 05.03.2018 та яка становить 120200 грн.

Суд не погоджується з вартістю Ѕ частини вказаного автомобіля в розмірі 100000 грн. заявленої позивачем, оскільки в підтвердження зазначеної оцінки жодних доказів надано не було.

В зв'язку із згодою позивача на отримання компенсації з вартості автомобіля, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 60100 грн. в якості компенсації вартості Ѕ частини від вартості автомобіля Chevrolet Niva державний номер НОМЕР_2 та залишення автомобіля у власності відповідача.

Стосовно можливості застосування положень ч. 5 ст. 71 СК України, згідно якої присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, суд зазначає, що оскільки відповідач більшу частину позовних вимог не визнає, а тому не зацікавлений у внесенні відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, можливість примусового застосування положень вказаної статті у суду відсутні, положення ч. 5 ст. 71 СК України у даному випадку до застосування не підлягають.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно матеріалів справи позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір в розмірі 4800 грн. (квитанція № 19646863-1 від 21.08.2017), інші судові витрати сторонами не заявлені.

В зв'язку із тим, що позовні вимоги позивача були задоволені частково (не задоволено лише в частині визначення вартості автомобілів, що не впливає на розмір судового збору), тому із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 4800 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 57,60,61,70,71 СК України, ст. ст.141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя наступним чином:

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 60100 грн. в якості компенсації вартості Ѕ частини від вартості автомобіля Chevrolet Niva державний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску, колір сирий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3.

Залишити у власності ОСОБА_5 автомобіль Chevrolet Niva державний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску, колір сирий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, припинивши при цьому право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на вказаний транспортний засіб.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 101500 грн. в якості компенсації вартості Ѕ частини від вартості відчуженого за договором купівлі-продажу від 17.11.2017 автомобіля Volkswagen Touareg державний номер НОМЕР_1.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 600000 грн. як половину вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Авто-ТЮЛ».

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в сумі 4800 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Придніпровський районний суд м. Черкаси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 24.05.2018.

Головуючий: О. М. Степаненко