Справа № 459/2006/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/6310/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю:представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів в розмірі 133 273,50 грн.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів в розмірі 133 273,50 грн. відмовлено повністю.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що під час розгляду справи відповідач визнав обставини, за яких відбулось відчуження транспортного засобу та отримання за це суми коштів в розмірі 5000 доларів США та 4000 грн., на підтвердження чого була складена відповідна розписка. Відповідач повідомив, що на момент відчуження автомобіля Fiat &#171;Scudo&#187; д.н.з. НОМЕР_1 на користь позивача, зазначений транспортний засіб був зареєстрований на іншу особу, а сааме, на ОСОБА_6 У ОСОБА_4 не було відповідної довіреності від власника транспортного засобу на його відчуження та користування,у зв'язку із тим, що попередньо він та ОСОБА_6, обмінялись належними їм транспортними засобами без проведення їх відповідної перереєстрації права власності. Крім цього, апелянт звертає увагу суду на те, що Територіальним сервісним центром № 4646 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області було надано відповідь на адвокатський запит, щодо зареєстрованого права власності на транспортний засіб Fiat «Scudo» д.н.з. НОМЕР_1 станом на 28 грудня 2013 року та станом на 31 липня 2017 року. Із змісту вищезгаданої відповіді вбачається, що станом на 28 грудня 2013 року, спірний транспортний засіб належав на праві власності ОСОБА_6, а станом на 31 липня 2017 року він не належав жодній із попередньо вказаних фізичних осіб. Щодо строків позовної давності, то апелянт зазначає, що згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України (чинного на момент ухвалення рішення), перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За таких обставин, строк позовної давності слід відраховувати від моменту коли позивач міг дізнатись про порушення своїх прав та про особу яка їх порушила, а саме з 03 червня 2016 року, коли було вилучено спірний транспортний засіб. Крім того, відлік строку позовної давності не може відбуватись з 28 грудня 2013 року, оскільки ОСОБА_2 тривалий час вільно користувався транспортним засобом та у них з ОСОБА_4 була згода, що перереєстрація права власності на транспортний засіб на його ім'я може відбутись у будь-який час на прохання позивача. З вищенаведених підстав апелянт просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем позовної давності, однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 саме з цих підстав.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі ч.5 ст.656 ЦК України особливості договору купівлі - продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

За своїм змістом договір купівлі - продажу є двостороннім, консунсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Відчуження транспортного засобу може бути проведено одним із таких способів: відчуження за цивільно - правовими договорами через нотаріуса, продаж шляхом оформлення довідки - рахунку.

Згідно із п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України від 07.09.1998 року, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема: довідка - рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб»єктом господарювання, діяльність якого пов»язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Верховний Суд України у постанові судових палат у цивільних та господарських справах від 02.10.2013 року (справа №6-88цс13) висловив правову позицію, відповідно до якої у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов»язання повернути майно позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2013 року ОСОБА_4, не будучи власником чи особою, уповноваженою власником на продаж транспортного засобу марки Fiat «Skudo» д.н.з. НОМЕР_1, отримав від позивача ОСОБА_2 кошти в сумі 5000.00 дол. США та 4000.00 грн. за продаж цього транспортного засобу, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 від 28.12.2013 року.

На момент написання розписки, 28.12.2013 року, власником транспортного засобу був ОСОБА_6, що підтверджується листом начальника Територіального сервісного центру 4646 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 04.08.2017 року № 31/13 /П-17/Аз

Як ствердив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4, власник автомобіля марки Fiat &#171;Skudo&#187; д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_6, не видавав доручення на його ім»я на відчуження цього автомобіля.

Тобто, автомобіль марки Fiat &#171;Skudo&#187; д.н.з. НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_7, ним не відчужувався, цивільно - правовий договір на відчуження ні ним, ні будь - якою іншою уповноваженою ним особою, не укладався, продаж автомобіля шляхом оформлення довідки - рахунку не відбувався.

Вищенаведене свідчить про відсутність договірних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, а відтак і про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 відповідно до розписки від 28.12.2013 року отримав від ОСОБА_2 5000.00 дол. США та 4000.00 грн. за продаж автомобіля марки Fiat &#171;Skudo&#187; д.н.з. НОМЕР_1, що не належав йому на праві власності, і який не був уповноважений його власником на відчуження, в тому числі продажу автомобіля, дійшов до висновку, що ОСОБА_4 набув кошти, а саме, 5000.00 дол. США та 4000.00 грн., без достатніх правових підстав, які з врахуванням положень ст.1212 ЦК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

З врахуванням курсу долара, який станом на 21.05.2018 року становить 26.1479 грн., з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 5000.00 дол. США, що еквівалентно 130700.00 грн. та 4000.00 грн.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав пропуску ним позовної давності.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що оскільки розписка була написана ОСОБА_4 28.12.2013 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 01.08.2017 року, що на думку суду свідчить про пропуск позивачем трирічного строку для звернення до суду із даним позовом, а відтак ураховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позовної давності.

Суд першої інстанції вважав, що перебіг позовної давності починається з 28.12.2013 року, а відтак закінчується 28.03.2016 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 261 ЦК України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що 03.06.2016 року, автомобіль марки Fiat &#171;Skudo&#187; д.н.з. НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції за порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, працівниками поліції було виявлено факт керування автомобілем без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, і як наслідок зазначений автомобіль у нього був вилучений та поміщений на штраф майданчик., а тому строк позовної давності слід відраховувати з 03.06.2016 року, з дати вилучення у нього автомобіля, оскільки саме в цей день ОСОБА_2 дізнався про порушення своїх прав.

А відтак, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав пропуску позовної давності, не грунтується на вимогах закону.

Відмова в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем позовної давності є можливою за умови підставності позовних вимог.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав пропуску ним позовної давності, суд першої інстанції не дослідив обставин справи та не зазначив в оскаржуваному рішенні про підставність позову ОСОБА_2, висновок суду про це в оскаржуваному рішенні відсутній.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч. 1 ст. 374, ст.. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 вересня 2017 року - скасувати та ухвали нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 5000.00 доларів США, що еквівалентно 130 700.00 грн., та 4000.00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.05.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.