Справа № 2-5991/10
Провадження № 2-п/522/111/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року, посилаючись на те, що він особисто не отримував судових повісток про призначення справи до розгляду, а тому його неявка у судове засідання мала поважні причини. Також зазначив, що судом при винесенні рішення не було враховано те, що договір поруки від 09 жовтня 2007 року вважається припиненим на підставі ст. 559 ЦК України, оскільки банком був пропущений шестимісячний строк на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості з поручителя, окрім того посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази видачі кредиту Тому, відповідач вважає, що вимоги банку про стягнення з нього заборгованості, є безпідставними.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити її в повному обсязі.

Решта сторін в судове засідання не зявились, про дату та час слухання справи сповіщались належним чином, про неможливість прибуття в судове слухання не повідомили.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №370/07ф від 09 жовтня 2007 року в розмірі 9044965,48 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача суму судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 16 листопада 2010 року не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, що підтверджується телеграмою наявною в матеріалах справи.

Таким чином, заявник не довів, що він не зявився в судове засідання з поважних причин, а відповідно не довів, що розгляд справи слід було відкласти через його неявку.

Стосовно другої частини підстави для перегляду заочного рішення, то суд виходить з того, що відповідачем не наведено та не представлено жодного доказу, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Посилання заявника на те, що договір поруки 09 жовтня 2007 року вважається припиненим на підставі ст. 559 ЦК України, є безпідставними, оскільки не підтверджується жодними доказами. Судом такі докази також добуті не були.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №370/07ф останній платіж було внесено ОСОБА_1 09 червня 2009 року. Тому, з урахуванням п. 4.1 договору поруки, позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2 був поданий Банком у межах строків передбачених ст. 559 ЦК України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, оскільки відсутні обидві підстави для задоволення такої заяви, а саме судом не було встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання з поважних причин та не надав жодного нового доказу, що міг би істотно вплинути на розгляд справи та на рішення суду в цілому.

При цьому суд виходить з принципу недопустимості скасування рішення суду за відсутності достатніх та законних підстав для того, а також з формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Також суд враховує, що заявником не додано доказів, якими вона обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають мати істотне значення для правильного вирішення спору для можливості скасування заочного рішення відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України.

Заявник не подав будь-яких належних доказів, які б спростовували висновки суду при прийнятті рішення Приморським районним судом м. Одеси.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Неподання суду відомостей, якими заявник обґрунтовує необхідність скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси, унеможливлює встановлення істотності значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

З урахуванням наведеного вище суд вважає, що відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, у звязку з чим заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.4,12, 13,76, 258-261, 287, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Розяснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Загороднюк

14.05.2018