Постанова

Іменем України

13 березня 2018 року

м. Київ

справа № 357/8851/16-ц

провадження № 61-2078св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року у складі суддів: Кулішенка Ю. М., Ігнатченко Н. В., Фінагєєва В. О.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних

справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором про кредитування поточного рахунку (овердрафта).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором та договором про кредитування поточного рахунку (овердрафта), внаслідок чого виникла заборгованість, ПАТ «ОТП Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 9242,55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку становить 230774,28 грн заборгованості за кредитним договором, 602,34 грн заборгованості за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафта) та судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року у складі судді Кошель Б. І. у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що вимоги позивача підтверджені наданими належними та допустимими доказами, які підтверджують факт укладення між сторонами договорів, отримання відповідачем кредитних коштів і внесення ним частково коштів в рахунок погашення кредиту та відсотків за користування ним, існування заборгованості за кредитними договорами внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань та розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року,скасувати зазначене рішення апеляційного суду і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним, оскільки воно ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року та відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

У січні 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справу та витребувано з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зазначену справу.

02 лютого 2018 року зазначена справу надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та 27 лютого 2018 року передана судді-доповідачу.

5 березня 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «ОТП Банк» на касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року, який мотивований тим, що рішення апеляційного суду є законним, оскільки ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права, а касаційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції встановив, що 02 лютого 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, на виконання умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою 13,99 % річних з кінцевим строком повернення 03 лютого 2017 року, перерахувавши 02 лютого 2007 року кредитні кошти на поточний рахунок відповідача, відкритий банком.

Частиною першою пункту 4 кредитного договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісячно рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору.

02 квітня 2014 року позивач надіслав відповідачу вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань.

Відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору банк має право вимагати дострокове виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем заборгованість за кредитним договором становить 9 242, 55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на час складання розрахунку становить 230 774, 28 грн, із них: 7440,83 долари США - залишок заборгованості за кредитом, що еквівалентно 185 787,71 грн; 1801,72 доларів США, що еквівалентно 44986,57 грн - несплачені відсотки за користування кредитом за період з 03 жовтня 2014 року по 13 червня 2016 року.

Крім того, 02 лютого 2007 року між сторонами укладено ще один договір про кредитування поточного рахунку (овердрафта), згідно якого банк надав відповідачу овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту, який становить 1000 грн.

Позивач, виконавши свої зобов'язання за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафта), надав відповідачу кредит, однак останній свої обов'язки належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 14 червня 2016 року 602, 34 грн, із них: 428,91 грн залишок заборгованості за кредитом та 173,43 грн несплачені відсотки за користування кредитом за період з 02 травня 2015 року по 13 червня 2016 року.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів, в тому числі в іноземній валюті, підтверджено наданими належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК Українипередбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною другою статті 1050 ЦК Українипередбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Суд апеляційної інстанції, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, неспростованих відповідачем, встановивши факт укладення між сторонами договору та існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача кредитної заборгованості.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, оскільки не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Аргументи касаційної скарги щодо недоведеності розміру заборгованості не заслуговують на увагу, адже на спростування наданого банком розрахунку відповідач належних і допустимих доказів не надав.

Доводи касаційної скарги щодо валюти кредиту та порядку його видачі не спростовують висновку суду про наявність заборгованості за кредитними договорами, що виникла внаслідок неналежного виконання договору та підлягає стягненню з відповідача.

Інші доводи не спростовують висновку суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат