Справа № 569/74/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Безпека-Рівне» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до приватного підприємства «Безпека-Рівне» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та за час вимушеного прогулу звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та представник позивача розмір заявлених позовних вимог збільшили, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача ПП «Безпека-Рівне» на користь позивача ОСОБА_1 720,69 грн. заборгованості по заробітній платі; 32400,00 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні; 12600,00 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, позивач по справі ОСОБА_1 працював в ПП «Безпека-Рівне» з 01 травня 2015 року по 24 грудня 2015 року на посаді начальника охорони.

24 грудня 2015 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України згідно наказу №55 від 24 грудня 2015 року.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні акту №1 від 24 грудня 2015 року «Про відмову працівника підписуватись у книзі обліку трудових книжок та вкладишів до них при звільненні з роботи», даний акт складений директором ОСОБА_2, комерційним директором ОСОБА_3, в присутності заступника начальника охорони Лукянова Р.П. про те, що начальник охорони ОСОБА_1 відмовився підписуватись в книзі обліку трудових книжок та вкладишів до них у день звільнення 24 грудня 2015 року, вимагаючи кошти у сумі 300 (триста) гривень за свій підпис у книзі обліку трудових книжок та вкладишів до них. В присутності вищевказаних осіб, використовуючи нецензурну лексику висловлювався в погрожуючій формі до директора приватного підприємства. Неодноразово наголошуючи, що якщо йому не дадуть кошти, які він вимагає, то напише скаргу до Управління Держпраці у Рівненській області.

З дослідженого в судовому засіданні листа начальника управління Держпраці у Рівненській області від 15 червня 2016 року №17-04/1421 на звернення ОСОБА_1 вбачається, що управління Держпраці у Рівненській області отримало звернення ОСОБА_1 щодо можливого порушення вимог законодавства про працю посадовими особами ПП «Безпека-Рівне» та повідомлено наступне. В межах визначених Положенням про державну службу України з питань праці затвердженого постановою КМУ від 11 лютого 2015 року №96, Положенням про Управління Держпраці у Рівненській області та в порядку проведення перевірок затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року №390 Управлінням Держпраці у Рівненській області було проведено позапланову перевірку для встановлення чи спростування фактів, викладених у зверненні ОСОБА_1 Наказом ПП «Безпека-Рівне» від 24 грудня 2015 року №55 «Про звільнення працівника» 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника охорони за власним бажанням ст.38 КЗпП України. В порушення вимог ч.1 ст.47 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 не видана належно заповнена трудова книжка, про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 в книзі обліку трудових книжок та вкладишів до них. За результатами перевірки складено акт, директору вручено припис на усунення порушень.

14 червня 2016 року управлінням держпраці у Рівненській області було винесено припис №12П/04-14/14А, у присутності директора ПП «Безпека-Рівне», яким встановлено, що в порушення вимог: при звільненні працівника з роботи належно оформлена трудова книжка не видається в день звільнення. 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звільнений з роботи згідно наказу від 24 грудня 2015 року №55, але трудова книжна не видана в день звільнення про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 в книзі обліку трудових книжок та вкладишів до них, згідно пояснень директора ПП «Безпека-Рівне» ОСОБА_2 Трудова книжна АК №512677 працівника ОСОБА_1 знаходиться на зберіганні у сейфі ПП «Безпека-Рівне». Даним приписом приписано: вжити заходів щодо недопущення порушень ч.1 ст.47 КУпАП. В строк до 14 липня 2016 року письмово інформувати управління Держпраці у Рівненській області про прийняті заходи щодо виконання даного припису.

В подальшому відносно директора ПП «Безпека-Рівне» було складено протокол №000282 про адміністративне правопорушення від 14 червня 2016 року за ч.1 ст.41 КУпАП.

З дослідженої в судовому засіданні довідки від 04 жовтня 2017 року №6 виданої за підписом директора ПП «Безпека-Рівне» вбачається, що довідка видана ОСОБА_1, який працював в ПП Безпека-Рівне з 01 травня 2015 року по 24 грудня 2015 року на посаді начальника охорони, у день звільнення 24 грудня 2015 року було виплачено усі належні кошти, у тому числі заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 723,04 грн. Станом на 24 грудня 2015 року заборгованість по виплаті заробітної плати відсутня.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, для застосування даної норми необхідно наявність слідуючих умов: затримка у видачі трудової книжки; вини власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки.

Відповідно до пп.1 п.4.1. розділу 4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (надалі по тексту Інструкція) у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пп.5 п.4.1. розділу 4 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Відповідно до пп.1 п.4.2. розділу 4 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Відповідно до пп.2 п.4.1. розділу 4 Інструкції пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

На виконання вимог Інструкції та на виконання припису підприємством на адресу позивача ОСОБА_1 (м.Рівне, вул.Д.Галицького, 5/113) направлялись рекомендовані листи з повідомленням від 15 червня 2016 року, 23 червня 2016 року, 30 червня 2016 року, 04 липня 2016 року, 12 липня 2016 року про необхідність прибути до ПП «Безпека-Рівне» (м.Рівне, вул.Міцкевича, 11 оф.№2) за трудовою книжкою та підписатись у Журналі реєстрації трудових книжок та вкладишів до них та запропоновано отримати трудову книжку.

Однак, дані повідомлення залишені позивачем поза увагою.

Тобто позивач сам ухилявся для отримання трудової книжки, а саме: не являвся на підприємство, не отримував трудову книжку, ігнорував повідомлення про виклик. А відповідач у свою чергу був позбавлений права направити позивачу трудову книжку поштою, оскільки у нього не було на це згоди самого позивача.

З цих підстав суд не приймає до уваги ті обставини, що керівник підприємства ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення трудового законодавства, а саме невидачі позивачу трудової книжки.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що позивач навмисно не являвся для отримання трудової книжки з метою в подальшому звернутися до суду з даним позовом з метою отримання компенсації, заявлені позовні вимоги позивач та його представник не довели, а представники відповідача їх спростували належними та допустимими доказами, тому у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.47,116,235 КЗпП України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Безпека-Рівне» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :