Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3855/17
Провадження № 2/191/1670/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гречко Ю.В.
при секретарі - Борисовій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, представник ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синельниківський молочний завод», третя особа: ОСОБА_3, про стягнення невиплаченої заробітної плати,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 01 листопада 2016 року він був прийнятий на посаду директора ТОВ «Синельниківський молочний завод» згідно наказу № 36-к. Згідно наказу 22-к від 18 серпня 2017 року позивач знаходився у черговій відпустці у період з 21 серпня 2017 р. по 23 вересня 2017 року. 05 вересня 2017 року позивачем подано відповідачу заяву про звільнення за власним бажанню у зв'язку з переїздом до іншого району. 11 вересня 2017 року позивачем винесено рішення про скликання позачергових загальних з метою розгляду заяви позивача про звільнення за власним бажанням. 26 вересня 2017 року позивач був звільнений з займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно п.1 ст.41 КЗпП України відповідно до наказу № 31-К від 26 вересня 2017 року.Підставою для звільнення у наказі зазначено протокол загальних зборів учасників ТОВ «Синельниківський молочний завод» від 06 вересня 2017 року. Проте, позивач зазначає, що не вчиняв грубого порушення трудових обов'язків. Які саме фактичні обставини стали причиною звільнення позивачу невідомо, оскільки про будь-які порушення трудового законодавства позивач не повідомлявся, не був повідомлений про загальні збори та не брав у них участь. Більш того, відповідно до статуту підприємства саме керівник мав скликати загальні збори та повідомляти учасників про їх скликання за 30 календарних днів, отже збори взагалі фактично не могли відбутись.
Коли позивач після відпустки прийшов на роботу, його було недопушено до робочого місця без пояснення причин, йому не видали ні наказу про звільнення, який позивач отримав поштою, ні трудову книжку. Позивач вважає, що справжньою причиною його звільнення є конфлікт з засновниками підприємства, який виник у зв'язку з небажанням засновників розрахуватися з робітниками підприємства та при цьому врахувати наднормові години. Внаслідок конфлікту сталася сварка, після якої печатки та установчі документи, які позивач тримав у своєму сейфі, без дозволу та відома позивача вибули з його фактично володіння, внаслідок чого позивачем було подано заяву до Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про крадіжку печатки, що підтверджується талоном- повідомленням від 09 вересня 2017 року. Також 27 вересня 2017 року невідомі особи завдали позивачу тілесних ушкоджень, а саме - хімічний опік очей.
Наведені вище обставини свідчать про незаконність звільнення позивача та про характер відносин які слались між ним і відповідачем. Таким чином, позивач з урахуванням відпустки повинен бути звільнений з 25 вересня 2017 року. Також відповідач не виплатив позивачу належних виплат заробітної плати, навіть без врахування наднормових годин та виконання роботи за суміщенням.
Враховуючи суми податків які повинні сплачуватись роботодавцем з доходів позивача за період з 01 січня 2017 року по 01 вересня 2017 року позивачу не виплачено заробітну плату у розмірі 6414 грн. 91 коп:
Не виплачена заробітна плата = нарахована заробітна плата - фактично сплачена позивачу сума - Податок на доходи позивача - Військовий збір з доходів позивача.
28 975,59 - 18 879,23 - 3398,26 - 283,19 = 6414 грн. 91 коп
Нарахована заробітна плата: 28 975 грн. 59 коп.
Фактично сплачена позивачу сума: 18 879,23
Військовий збір з доходів позивача: 18 879,23*0,015 = 283,19
Згідно порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, за період відпуски з 21 серпня 2017 року по 23 вересня 2017 року.
Згідно з п. 7 порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.
Згідно ст.74 КЗпП передбачає, що працівникам надаються щорічні відпустки (основна і додаткові) із збереженням на їх період місця роботи (посади) і зарплати.
Кількість робочих днів за період з 01 листопада 2016 року по 20 серпня 2017 року складає 201 день.
Кількість календарних днів у період з 21 серпня 2017 року по 23 вересня 2017 року складає 34 дні.
Відповідно до ч.3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним, або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю закону.
Як зазначено в п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду
Суду була надана заява позивача про бажання звільнитись з роботи за власним бажанням, але він був звільнений за п. 1 ст. 41 КЗпП України, в той час як в суді відсутні докази вчинення Позивачем грубого порушення трудового законодавства.
Відповідно до п. З ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
Заробітна плата Позивача, згідно податкової звітності, за липень 2017 року склала 3660 (п'ять тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 00 коп.
Заробітна плата, згідно податкової звітності, за серпень 2017 року склала 3 355(п'ять тисяч сімсот сімдесят дев'ять) грн. 59 коп.
Кількість робочих днів серпні 2017 року - 22 день, а у липні 2017 року - 13 днів (з урахуванням відпустки з 21 серпня 2017 року).
Таким чином, середньоденний заробіток за останні 2 місяці що передували звільненню позивача складає: (3 355,59+3660, 00) /(21+13) = 206 (двісті сорок вісім) грн. 34 коп.
Число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком з 13 вересня 2016 року по 22 березня 2017 року включно складає: вересень 2016 р. - 5 дні; жовтень 2016 р. - 21 день; листопад 2016 р. - 22 днів; грудень 2016 р. - 20 днів; січень 2017 р. - 13 днів.
Таким чином, середній заробіток з 26 вересня 2017 року по 19 січня 2018 року включно складає: (3 355,59+3660, 00) /(21+13) * 81 = 16 713 (шістнадцять тисяч сімсот тринадцять ) грн. 54 коп.
У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача не виплачену заробітну плату у розмірі 6414 (шість тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 91 коп., стягнути з відповідача не виплачені відпускні у розмірі 5576 (п'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 73 коп., стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, змінити формулювання причин звільнення позивача на «звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням», дату звільнення змінити на 25 вересня 2017 року замість 26 вересня 2017 року та видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку.
У судове засідання позивач не з'явився, доручивши представництво своїх інтересів в суді представникові.
Представник позивача ОСОБА_2 надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання жодного разу не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також зазначив, що з позивачем він взагалі не знайомий, щодо порушень, які були підставою для звільнення позивача, йому нічого не відомо, наказ про звільнення позивача від 26 вересня 2017 року ним був підписаний за вказівкою засновників на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Синельниківський молочний завод».
Судом під час судового розгляду справи по суті були оглянуті письмові докази по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 листопада 2017 року позивач був прийнятий на посаду директора ТОВ «Синельниківський молочний завод», а 26 вересня 2017 року був звільнений з посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно п.1 ст.41 КЗпП України.
Згідно письмової заяви позивача від 05 вересня 2017 року, він просив звільнити його з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України у зв'язку з переїздом на постійне проживання до іншого населеного пункту.
Як зазначає позивач, йому невідомі причини звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України, оскільки він не вчиняв грубого порушення трудових обов'язків і які саме фактичні обставини стали причиною звільнення позивачу невідомо, оскільки про будь-які порушення трудового законодавства позивач не повідомлявся, не був повідомлений про загальні збори та не брав у них участь.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Представник відповідача в судове засідання жодного разу не з'явився, відзиву на позов не надав.
Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним, або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю закону.
Отже, суд вважає доведеним факт незаконного звільнення позивача з роботи за п.1 ст.41 КЗпП України, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати і відпускних також підлягають задоволенню.
Враховуючи суми податків які повинні сплачуватись роботодавцем з доходів позивача за період з 01 січня 2017 року по 01 вересня 2017 року позивачу не виплачено заробітну плату у розмірі 6414 грн. 91 коп:
Не виплачена заробітна плата = нарахована заробітна плата - фактично сплачена позивачу сума - Податок на доходи позивача - Військовий збір з доходів позивача.
28 975,59 - 18 879,23 - 3398,26 - 283,19 = 6414 грн. 91 коп
Нарахована заробітна плата: 28 975 грн. 59 коп.
Фактично сплачена позивачу сума: 18 879,23
Військовий збір з доходів позивача: 18 879,23*0,015 = 283,19
Згідно порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, за період відпуски з 21 серпня 2017 року по 23 вересня 2017 року.
Згідно з п. 7 порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.
Згідно ст.74 КЗпП передбачає, що працівникам надаються щорічні відпустки (основна і додаткові) із збереженням на їх період місця роботи (посади) і зарплати.
Кількість робочих днів за період з 01 листопада 2016 року по 20 серпня 2017 року складає 201 день.
Кількість календарних днів у період з 21 серпня 2017 року по 23 вересня 2017 року складає 34 дні.
Підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Так, відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Позивач був звільнений з роботи 25 вересня 2017 року.
Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою, відповідачем були порушені права позивача, за захистом яких остання звернулася до суду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Оскільки позовні вимоги задоволені, а позивач від сплати судового збору звільнена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 960,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 106, 107, 108, 115, ст.116, 117, 232, 233 КЗпП України, ст.ст.11, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 430 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1, представник ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синельниківський молочний завод», третя особа: ОСОБА_3, про стягнення невиплаченої заробітної плати задовольнити у повному обсязі.
Змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з звільнення «за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно ст.41 п.1 КЗпП України» на звільнення «за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України».
Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 26 вересня 2017 року на 25 вересня 2017 року.
Стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На заочне рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя: Ю. В. Гречко