Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/260/18

08.05.2018 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді:

ОСОБА_1 О. А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Нижньоворітської сільської ради Воловецького району, третя особа- Воловецька державна нотаріальна контора Про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_3 з вищезазначеним позовом.

Позов мотивував тим, що 09.06.1992 року ОСОБА_4 за договором купівлі- продажу, посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, придбала у власність квартиру АДРЕСА_1. 18.04.1999 року ОСОБА_4 померла, спадщину після її смерті фактично прийняв син ОСОБА_6, який на час смерті матері проживав у спадковій квартирі. 31.10.2016 року ОСОБА_6 помер, не оформивши за життя право власності на успадковану квартиру. Позивач ОСОБА_3 є сином рідної сестри ОСОБА_7- ОСОБА_8, яка померла 29.03.2013 року, у зв"язку з чим вважає, що мє право на спадкування за правом представлення матері. Просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом за ОСОБА_7, який помер 31.10.2016 року за правом представлення ОСОБА_8, яка померла 29.03.2013 року.

Представник позивача ОСОБА_2 у підготовче засідання не з"явився, надав суду заяву про ухвалення рішення у підготовчому засіданні з вирішенням питання щодо повернення позивачу 50% сплаченого судового збору, позов підтримує.

Представник відповідача голова Нижньоворітської сільської ради Воловецького району ОСОБА_9 надав заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнає.

Представник третьої особи -завідуюча Воловецької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 на виклик суду не з"явилася, надала заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті справи у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 була власником нерухомого майна-квартири №2 у будинку № 10 по вул.Верховинській у с.Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, що підтверджується договором купівлі- продажу, посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 09.06.1992 року, реєстраційним посвідченням від 18 червня 1992 року №8840 та довідкою Державного виробничого підприємства технічної інвентаризації по Воловецькому району Закарпатської області від 05.02.2018 року (а.с.5-8).

18.04.1999 року ОСОБА_4 померла (а.с.9).

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, зазначений Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Таким чином, правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4 регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР, який діяв на момент їх виникнення.

Відповідно до вимог ст.9 ЦК Української РСР в редакції 1963 року правоздатність громадянина виникає в момент народження і припиняється з смертю.

Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першії черги є діти померлого.

Той факт, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_4 підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №8 від 07.09.2016 року про народження ОСОБА_7 та витягом з Державного реєстру №6 від 02.06.2016 року про одруження ОСОБА_11М та зміну прізвища на ОСОБА_4 (а.с.12-13).

Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до довідки виконкому Нижньоворітської сільської ради №337 від 15.02.2018 року на час смерті ОСОБА_4, яка померла 18.04.1999 року, в спадковій квартирі за адресою с.Нижні Ворота, вул.Верховинська, 10/2 був зареєстрований та проживав її син- Полажинець В.М. (а.с.10), який фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном.

31.10.2016 року ОСОБА_6 помер (а.с.14), і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі й на квартиру АДРЕСА_3.

Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері- ст.1262 ЦК України.

Сестра ОСОБА_7- ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_6) померла 27.03.2013 року (а.с.19).

Згідно з ч.3 ст.1266 Цивільного кодексу України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_3 є сином рідної сестри ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ФМ №458033 від 27.09.1980 року (а.с.18), свідоцтвом про народження ОСОБА_12 серії ІІ-ФМ №284161 від 17.08.1977 року (а.с.16), її свідоцтвом про одруження серії І-ФМ №362799 від 30.08.1979 року (а.с.17), тому згідно ст.1262 та 1266 Цивільного кодексу України має право на спадкування за ОСОБА_7 за правом представлення своєї матері ОСОБА_8

15.02.2018 року державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.20).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності -ст. 392 ЦК України.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу ОСОБА_3 з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме: 352 гривні.

Керуючись ст.ст.529, 549 ЦК Української РСР, ст.ст.392, 1216, 1217, 1262, 1266 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.142, ст.265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Нижньоворітської сільської ради Воловецького району, третя особа- Воловецька державна нотаріальна контора Про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом за ОСОБА_7, який помер 31.10.2016 року за правом представлення ОСОБА_8, яка померла 29.03.2013 року.

У зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті повернути позивачу ОСОБА_3 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме: 352 гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Софілканич О. А.