Справа № 463/2093/18
Провадження № 2/463/1309/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Граніч З.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не меншому 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що сторони разом не проживають, однак є батьками ОСОБА_5, який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Залишивши сім'ю у вересні 2017 року, відповідач двічі добровільно надавав кошти на утримання сина у розмірі 2500 грн. на місяць, у листопаді того року 2000 грн. та двічі купляв одяг для дитини, після чого жодної допомоги на утримання сина не надає. ОСОБА_5 є хворобливим, неодноразово перебував у 2016-2017 роках на стаціонарному лікуванні. Хлопчик інтенсивно росте, що сезонно потребує оновлення гардеробу та взуття, повноцінного дієтичного харчування, іграшок, книг, відвідування дитячих театру, розважального центру для духовного та фізичного розвитку, а також повноцінного літнього відпочинку для оздоровлення.

Оскільки обовязок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття відповідно до ст.180 СК України покладено на обох батьків, позивач на даний час не працює, оскільки здійснює догляд сина, який ще не досягнув трирічного віку, відповідач на утриманні інших дітей не має, офіційно працює на тютюновій фабриці, тому вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому просить врахувати, що відповідач є особою молодого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2, є здоровим та працездатним, частину заробітку отримує неофіційно, має батьків пенсійного віку, які також мають ще повнолітню працездатну дочку. В той час як батько позивача є інвалідом третьої групи, мати пенсіонерка, а на їхньому утриманні перебуває молодший брат позивача, який хоч і досягнув повноліття, однак продовжує навчання.

Ухвалою від 05.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 30.05.2018 року.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав наведених вище та просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та просили визначити аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача з підстав, вказаних у поданому відзиві на позовну заяву (а.с.29-31). Вважають, що саме такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини з урахуванням майнового стану відповідача.

Так, відповідач жодного рухомого чи нерухомого майна на праві власності не має, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі своїми батьками, один з яких ОСОБА_6 не працює з огляду на досягнення пенсійного віку та на даний час лише оформляє документи щодо отримання пенсії за віком, а мати відповідача ОСОБА_7 отримує заробітну плату у розмірі 3254,73 грн., в той час як щомісячне утримання будинку становить більш ніж 4000 грн.

Відповідач працює сортувальником тютюну 4-го розряду тютюнового цеху у ТзОВ «Винниківська сортувальна фабрика», де отримає заробітну плату в розмірі 4272,65 грн., а посилання позивача на наявність у відповідача іншого неофіційного доходу нічим не підтверджені та є безпідставними.

Долучені позивачем виписки із медичних закладів не свідчать про хворобливість сина, оскільки розлади здоров'я дитини є короткотривалими і за два роки в сукупності становлять 17 днів та мали місце ще під час спільного поживання сторін. Разом з тим, у разі захворювання дитини усі понесені витрати на її лікування будуть вважатися додатковими і підлягатимуть до поділу між сторонами.

Суперечливими на думку відповідача та його представника є і посилання позивача на небажання відповідача надавати кошти на утримання сина, оскільки в період з вересня 2017 року по березень 2018 року відповідач надав на утримання спільної дитини 7000 грн. з розрахунку 1000 грн. на місяць. Крім цього відповідач систематично купує дитині одяг, що підтверджується копіями квитанцій, а також пропонував відвідування цирку, однак позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, про що також вказує заява до органу опіки та піклування про встановлення днів побачень з дитиною.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що заробітна плата відповідача постійно зростає, 1/4 частина її становить практично весь прожитковий мінімум для дитини віком до шести років, також враховуючи обовязок відповідача допомагати своїм батькам та необхідність наявності коштів для власного проживання, вважають, що аліменти в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача є справедливими, тому просять позовні вимоги задовольнити частково.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї та прописку ВК ВМР від 12.04.2018 №0535 (а.с.12) ОСОБА_5 проживає разом з позивачем.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обовязку.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з Роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач працює в ТзОВ «Винниківська тютюнова фабрика» сортувальником тютюну 4-го розряду тютюнового цеху, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.34).

Згідно з довідкою про доходи від 21.05.2018 №8 (а.с.35) загальна сума доходу ОСОБА_3 за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року становить 18742,09 грн., що складає в середньому 3123,68 грн. на місяць. При цьому, заробітна плата відповідача періодично зростає та в квітні 2018 року становила 4272,65 грн.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина, суд враховує, що у відповідача є батько пенсійного віку, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37-38), який 03.05.2018 звільнений з роботи (а.с.36), заробітна плата відповідача в квітні 2018 року становила 4272,65 грн. (а.с.35), Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено у розмірі з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень на місяць, а тому беручи до уваги рівність обовязку обох батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу) відповідача є достатніми для забезпечення належного утримання спільної дитини сторін, відтак позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

При цьому, суд вважає необґрунтовану, заявлену позивачем, вимогу про стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/3 частки всіх доходів відповідача, оскільки позивачем не представлено суду доказів, що витрати, необхідні для належного утримання сина перевищують 1/4 частку доходу відповідача.

Не беруться судом до уваги посилання позивача на ту обставину, що її батько є інвалідом 3-ї групи, а мати являється пенсіонеркою, оскільки жодними доказами вказані обставини не підтверджені, а також те, що у відповідача є повнолітня працездатна рідна сестра, оскільки наведене не звільняє відповідача від обовязку утримувати батьків, якщо такі є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Разом з тим, судом не беруться до уваги заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що на останнього покладено обовязок допомагати своїм батькам, оскільки як вбачається з довідки про доходи від 18.05.2018 №220 (а.с.48) мати відповідача ОСОБА_7 на даний час працює в КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь ВВР ім.. ОСОБА_8» та в період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року отримала дохід в сумі 21645,83 грн., в той час як відповідно до вимог ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відтак при визначенні розміру аліментів судом враховано наявність у відповідача лише батька пенсійного віку, який 03.05.2018 звільнений з роботи.

При цьому, при визначенні розміру аліментів судом не беруться до уваги посилання позивача на ту обставину, що ОСОБА_5 є хворобливим, у 2016 році захворів на інфекційний мононуклеоз, тонино-залозистої форми, перебував на стаціонарному лікуванні; у 2017 році перебував на стаціонарному лікуванні з приводу рото-вірусної інфекції гастроентероколіту та токсикозу та ексикозу та враховуються заперечення відповідача, що виписки із медичних закладів не свідчать про хворобливість сина, оскільки розлади здоров'я дитини є короткотривалими і за два роки в сукупності становлять 17 днів та мали місце ще під час спільного поживання сторін.

Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, а позивач звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Крім цього, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, (місце проживання: 79495, м. Львів-Винники, вул. Злагоди, 4в, і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, (місцезнаходження: 79495, м. Львів-Винники, вул. Кільцева, 2/41, і.н.) аліменти на утримання ОСОБА_5, 10 серпня 2015 року у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не меншому 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви 18 квітня 2018 року, до досягнення дитиною повнолітт

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, (місце проживання: 79495, м. Львів-Винники, вул. Злагоди, 4в, і.н. НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.)

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, (місце проживання: 79495, м. Львів-Винники, вул. Злагоди, 4в, і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, (місцезнаходження: 79495, м. Львів-Винники, вул. Кільцева, 2/41, і.н.) аліментів на утримання ОСОБА_5, 10 серпня 2015 року у межах суми платежу за один місяць у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не меншому 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено - 05 червня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Жовнір Г.Б.