Справа № 204/2552/18
Провадження № 2/204/1043/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання його малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час вони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При цьому, відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться.

В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник, адвокат ОСОБА_4, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги останньої та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути за його відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду письмовий відзив на позовну заяву позивача, в якому просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги позивача частково. Зокрема, вважав за можливе стягнути з нього аліменти на утримання його малолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, твердження позивача про те, що він ухиляюся від виконання свого обов'язку щодо утримання дитини не відповідає дійсності. За усною домовленістю між ними, він добровільно щомісячно надавав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1000 грн. на утримання дитини. Донька навчається у дошкільному навчальному закладі № 102 по вул. Дзеркальна, 42 (Краснопілля) у м. Дніпрі. Він постійно спілкується з дитиною, придбає їй одяг, продукти харчування. Періодично з донькою відвідують кіно, парки. Донька дійсно мешкає разом з позивачкою, але зареєстрована за його місцем проживання по АДРЕСА_2 І дійсно, як зазначено у позовній заяві, він не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення підприємницької діяльності, і не є суб'єктом підприємницької діяльності. Відповідачка вірно зазначила про необхідність стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, але сума до стягнення зазначена відповідачкою у розмірі 2000 грн. щомісяця не відповідає його можливостям, а також умовам розумності та справедливості.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю, позивачкою у даній справі, та знаходиться на її утриманні.

Добровільно допомогу на утримання своєї малолітньої дитини відповідач надає, але не регулярно, та у не належному обсязі.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Тобто, утримання відповідачем своєї дитини є не його правом, а його обов'язком, у зв'язку з чим, з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивачка просила суд визначити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачем не надано та не зазначено належних допустимих доказів того, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Разом з тим, під час розгляду даної справи, судом не було встановлено умов, за яких відповідач не може надавати матеріальну допомогу (сплачувати аліменти) своїй дитині в розмірі 1500 грн., який (розмір) буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої дитини та сприятиме нормальній життєдіяльності дитини, і гарантуватиме їй належний рівень життя, що повністю узгоджується з положеннями статті 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року.

Зокрема, й частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 та ч. 2 ст. 184 СК України, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, що підлягає індексації згідно до закону, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини - ОСОБА_1.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 704 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 180-183, 191 СК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», ст. ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, що підлягає індексації згідно до закону, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини - ОСОБА_1.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 49000, АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_2.

Суддя В.В. Самсонова