Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 176/2723/14-ц

провадження № 61-6843св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), ЧернякЮ. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Сафір Федір Олегович, Резніченко Дмитро Миколайович, Сокуренко ЄвгенСергійович, Шемет Дмитро Олексійович,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області у складі судді Павловської І. А. від 15 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Баранніка О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є. від 14 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 22 червня 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 тис. 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися, то станом на 30 червня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 тис. 484 грн 77 коп., з яких: 5 тис. 791 грн 38 коп. - заборгованість за кредитом; 18 тис. 956 грн 02 коп. -за процентами за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 тис. 237 грн 37 коп. - штраф (процентна складова).

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути із ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2007 року у розмірі 26 тис. 484 грн 77 коп.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого має заборгованість за кредитом, тому позов банку є обґрунтованим. При цьому останній платіж згідно з карткою було здійснено 27 березня 2009 року, отже з наступного дня розпочався відлік строку позовної давності в три роки, який закінчився 28 березня 2012 року відповідно.Відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення міського суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції ухвалено законне рішення про відмову в задоволенні обґрунтованого позову з причин пропуску банком строків позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем до ухвалення судового рішення.

У касаційнійскарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Крім того, оскільки грошові кошти позичальник не повернув, то правовідносини не припинилися і проценти за користування кредитом і пеня підлягають стягненню з нього в межах позовної давності.

У березні 2018 року ОСОБА_6 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що позивач не надав доказів про ознайомлення його з умовами кредитування, а строки виконання зобов'язань і дії договору не є тотожними, тому позивач звернувся до суду після спливу позовної давності. У зв'язку з викладеним ОСОБА_6 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судами встановлено, що 22 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 тис. 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (до січня 2009 року).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці.

Останній платіж здійснено в березні 2009 року, дія картки закінчилась у січні 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся у вересні 2014 року.

Відповідно до розрахунку, наданого банком, станом на 30 червня 2014 року заборгованість ОСОБА_6 за кредитом становила 26 тис. 484 грн 77 коп., з яких: 5 тис. 791 грн 38 коп. - заборгованість за кредитом; 18 тис. 956 грн 02 коп. -заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1тис. 237 грн37 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідач подав до суду першої інстанції заперечення на позовну заяву, в якому заявив про сплив позовної давності й про її застосування (а. с. 108-109).

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, з огляду на наявність порушення позичальником умов кредитного договору, то позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за цим договором є доведеним.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником щомісячними платежами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Установивши, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості за договором від 22 червня 2007 року позичальником було внесено в березні 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся у вересні 2014 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Таким чином, доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю. В. Черняк