Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/884/18 Головуючий у 1-й інстанції Прінь І.П.
Номер провадження 22-ц/778/1641/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради про захист прав споживача, про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити певні дії, відновити становище, яке існувало до порушення права,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради (далі КП «Бердянськводоканал» БМР) про захист прав споживача, про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити певні дії, відновити становище, яке існувало до порушення права.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що вона є власником нежитлової будівлі, що знаходяться по пр. Азовський, 20-А в м. Бердянську Запорізької області. Між КП «Бердянськводоканал» БМР і ФОП ОСОБА_3 були укладені договори про надання послуг з водопостачання та водовідведення до цієї будівлі від 01.06.2011р. та від 27.10.2017р. У листопаді 2017 року представниками КП «Бердянськводоканал» БМР був складений акт обстеження водокористування і водовідведення від 21.11.2017 року з яким вона не погоджується і вважає, що дії працівників КП «Бердянськводоканал» БМР щодо складання акту є незаконними. Також, позивач вважає незаконним рішення комісії КП «Бердянськводокнал» БМР щодо нарахування до сплати заборгованості у розмірі 76127,04 грн. Також позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови опломбувати засіб обліку води і зобовязати здійснити опломбування

На підставі викладеного, позивач просив суд:

1. Визнати незаконним рішення комісії КП «Бердянськводоканал» БМР по роботі з абонентами-боржниками, зі зверненнями громадян та нарахуваннями розрахунків по перетину труби вводу, про нарахування заборгованості ФОП ОСОБА_3 за водопостачання та водовідведення по двом об'єктам за адресами: м. Бердянськ, просп. Азовський буд.20-А в сумі 76127,04 гривень, а також: м. Бердянськ, вул. Лютеранська / просп. Азовський буд. 3/20 в сумі 76127,04 гривень, оформленого протоколом №42 від 23.11.2017 року.

2. Визнати дії КП «Бердянськводоканал» БМР неправомірними, щодо складання Акту обстеження водоспоживання та водовідведення від 21.11.2017р.

3. Визнати незаконним Акту обстеження водоспоживання та водовідведення від 21.11.2017р складений працівниками КП «Бердянськводоканал» БМР.

4. Визнати дії КП «Бердянськводоканал» БМР неправомірними, щодо відмови опломбування засобів обліку за адресами: М.Бердянськ, вул.Лютеранська/просп. Азовський, буд. 3/20 та просп. Азовський, буд. 20А.

5. Зобов'язати КП «Бердянськводоканал» БМР опломбувати засоби обліку за адресами: м. Бердянськ, вул. Лютеранська/просп. Азовський, буд. 3/20 та просп. Азовський, буд. 20А, які належать на праві власності ОСОБА_3 та списати заборгованість по двом об'єктам за адресами: м. Бердянськ, просп. Азовський буд.20-А в сумі 76127,04 гривень, а також: м. Бердянськ, вул. Лютеранська / просп. Азовський буд. 3/20 в сумі 76127,04 гривень, оформленого протоколом №42 від 23.11.2017 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року відмовлено у відкритті провадження та розяснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для вирішення питання про відкриття провадження.

Учасники справи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ( судової повістки), які приєднані до матеріалів справи, до апеляційного суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір, який виник в процесі споживання послуг водопостачання і водовідведення, які надаються КП «Бердянськводоканал» випливає з виконання цього договору, та який укладений між позивачем фізичною особою-підприємцем і відповідачем юридичною особою.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статті 19 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 19 цього Кодексу визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною другою статті 4 ГПК України , юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом частин першої - третьої статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб'єктів.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Отже, виходячи з вищезазначених положень закону, місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, а отже розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

З заявлених позовних вимог вбачається, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, яка використовує своє майно для здійсненні підприємницької діяльності, що не суперечить вимогам ст. 320 ЦК України.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 були укладені договори з КП «Бердянськводоканал» БМР про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Згідно з частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 58 ГК України передбачено, що субєкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не перебуває в процесі припинення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивач ОСОБА_3 користується своїм майном, нежитловими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Азовська, 20-а в м. Бердянськ, м. Бердянськ, вул. Лютеранська / просп. Азовський буд. 3/20 як фізична особа-підприємець, договір про постачання води із комунального водопроводу та прийом стоків до комунальної каналізації було укладено між ФОП ОСОБА_3 та юридичною особою КП «Бердянськводоканал», спір виник в процесі споживання послуг , тобто із виконання договору щодо водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Бердянськводоканал», а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі, оскільки спір виник щодо правовідносин, які виникли між позивачем як фізичною особою-підприємцем та відповідачем, як юридичною особою у спорі, що виник з виконання договору про надання послуг у звязку із здійсненням господарської діяльності.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач є власником нерухомого майна як фізична особа, водопостачання здійснюється до обєктів, які належать фізичній особі, не заслуговують на увагу, оскільки договір про надання послуг з водопостачання і водовідведення укладений саме між ФОП ОСОБА_3 та КП « Бердянсьводоканал», а спір виник в процесі споживання цих послуг.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.06.2018 року.

Головуючий

Судді: