Провадження № 2/742/634/18
Єдиний унікальний № 742/1317/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Циганка М. О.,

за участю секретаря Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що 21 липня 1990 року між ними був укладений шлюб, зареєстрований у відділі ЗАГС Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з грудня 2016 року і на примирення позивач не згодна.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні, на примирення не згодна. Крім того, повідомила, що з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків протягом трьох років. Проживають окремо, оскільки спільно проживати не можливо. Подружні зради відповідача принижують її як жінку, тому просила суд розірвати шлюб.

Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, мотивуючи його безпідставністю. При цьому, в судовому засіданні поводив себе агресивно по відношенню до позивача.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

з Свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕЛ №304810 від 21 липня 1990 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Михайліченко) зареєстрований 21 липня 1990 року відділом ЗАГС Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області, про що зроблено відповідний запис за №323 (а.с.6).

У відповідності до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

При цьому, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України (ч.2 ст.36 СК України).

Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст.51 СК України).

Відповідності до ч.ч. 3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, … є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

При цьому, ч.2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Судом достовірно встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують протягом трьох останніх років, спільно не проживають півтора місці, оскільки через неправомірну поведінку чоловіка позивач змушена винаймати інше житло, спільного господарства не ведуть, та зважаючи на те, що позивач категорично наполягала на розлученні, на примирення не згодна, та враховуючи, що відповідач в судовому засіданні не навів жодних вагомих підстав, які б свідчили про можливе примирення подружжя, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити «Самара».

На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.2, 12, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований відділом ЗАГС Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області 21 липня 1990 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Михайліченко), актовий запис №323.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити «Самара».

Шлюб вважати припиненим в день набрання даним рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко