Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2018 Справа №607/6661/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 113,7 кв. м., житловою площею 66,7 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка відкрилась спадщина за законом на частку даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак надіслали до суду клопотання про розгляд даної справи без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечують.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер чоловік позивача - ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, видане 18.10.1994 р. Дубівецькою сільською Радою Тернопільського району, актовий запис № 12.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне йому майно, включаючи частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Крім цього, після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 364/1997 року, яка зберігається в Державному нотаріальному архіві в Тернопільській області.

Позивач ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, постійно проживала із спадкодавцем та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 155 від 29.03.2018 р., а тому вважається такою, що спадщину прийняла.

На житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 виготовлено Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 27.02.2018 р. технічній паспорт, згідно якого загальна площа становить 113,7 кв. м., а житлова площа - 66,7 кв. м.

Відповідно до довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 125 від 06.03.2018 р. вбачається, що будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2, станом на 01.07.1990 р. колгоспний двір, членами якого були: голова двору - ОСОБА_4, 1931 р.н. та його дружина - ОСОБА_2, 1932 р.н. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та споруд становить 0,25 га, яка є не приватизована.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Отже, оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 набули у власність по 1/2 частці житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 що підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна, виданою Тернопільським районним ГБТІ 02.03.2018 р. за № 267.

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 11.04.2018 р. за № 900/02-14, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 113,7 кв. м., житловою площею 66,7 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 113,7 кв. м., житловою площею 66,7 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідач: Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 43 с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, .

Повний текст рішення суду складено 30 травня 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко