Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 199/2510/17

провадження № 61-6856св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4 (відповідач за зустрічним позовом),

представник позивача - адвокат ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» (позивач за зустрічним позовом),

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу та рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді: Скрипник О. Г. від 15 грудня 2016 року та на ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В., від 20 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз»; товариство) про відшкодування шкоди.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 17 липня 2013 року представниками відповідача було здійснено відключення частини житлового будинку, де вона проживає, від газопостачання шляхом відключення скобою газової плити ПГ-4, про що був складений акт про припинення газопостачання. Указаними діями відповідачем їй спричинено шкоду, яку вона оцінює у 24 300 грн та просить стягнути з відповідача на свою користь.

У січні 2016 року ПАТ «Дніпрогаз» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання у розмірі 18 719 грн 09 коп., а також збитків від інфляції у розмірі 49 185 грн 88 коп. та 3 % річних - 7 610 грн 01 коп.

Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 є споживачем послуг з газопостачання згідно з договором від 03 грудня 2013 року, укладеного між сторонами, на підставі якого відрито особовий рахунок НОМЕР_1. У зв'язку з невиконанням зобов'язань щодо оплати за надані послуги станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 18 716 грн 09 коп., а також збитків від інфляції у розмірі 49 185 грн 88 коп. та 3 % річних - 7 610 грн 01 коп., яку товариство просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, яка була належним чином повідомлена про розгляд справи, призначений на: 05 жовтня, 14 листопада та 15 грудня 2016 року, повторно не з'явилася у судове засідання без поважних причин.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ПАТ «Дніпрогаз» заборгованість за надані послуги газопостачання у розмірі 18 716 грн 09 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дніпрогаз» 3 % річних від суми заборгованості - 7 610 грн 01 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дніпрогаз суму інфляції - 49 185 грн 88 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 належним чином не виконувала зобов'язань щодо оплати за надані послуги з газопостачання, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_4 відхилено. Рішення та ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року залишено без змін.

Погоджуюсь з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що висновки суду законними та обґрунтованими. Крім того, зазначив, що висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду є законним та обґрунтованим.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подала касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги мотивовані порушенням вставленого процесуальним законом порядку прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним, а також тим, що судами не взято до уваги положення статей 256, 264 ЦК України щодо строку позовної давності при обчисленні 3 % річних та індексу інфляції і переривання такого строку, та не враховано обставини невиконання ПАТ «Дніпрогаз» рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2014 року щодо відновлення послуг з газопостачання.

Крім того, зазначила, що її неявка в судове засідання, призначене на 15 грудня 2016 року зумовлена поважними причинами, у зв'язку з чим нею була подана заява про відкладення розгляду справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

01 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суди встановили, що ОСОБА_7 Є споживачем послуг з газопостачання та перебуває у договірних відносинах з ПАТ «Дніпрогаз» згідно з договором від 03 грудня 2013 року, укладеного між сторонами, на підставі якого відрито особовий рахунок НОМЕР_1.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також між газопостачальними (газотранспортними) організаціями та громадянами (споживачами газу) регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання населенню послуг з газопостачання (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246.

Пунктом 17 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання (підпункт 4 пункту 29 Правил).

Станом 30 червня 2015 року утворилась заборгованість за спожитий газ у розмірі 18 716 грн 09 коп.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 89 ЦК України) встановили, що ОСОБА_4 станом на 30 червня 2015 року мала заборгованість за спожитий газ у розмірі 18 716 грн 09 коп., яка обґрунтовано стягнута з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.

Доводи касаційної скарги про необхідність застосування позовної давності до вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на правильність висновків суду не впливають, оскільки до ухвалення рішення районним судом відповідач із заявою про застосування строку позовної давності не зверталася, хоча про розгляд справи в суді першої інстанції була належним чином повідомлена та не була позбавлена можливості заявити про застосування строку позовної давності.

Посилання на невиконання ПАТ «Дніпрогаз» рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2014 року щодо відновлення послуг з газопостачання та, у зв'язку з чим необґрунтоване нарахування суми боргу, є безпідставними, з огляду на те, що згідно з наявним в матеріалах справи актом державного виконавця від 23 квітня 2015 року в ході проведення виконавчих дій встановлено неможливість виконання рішення у повному обсязі через наявність перешкод з боку стягувача.

За таких обставин, висновок суду про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за послуги газопостачання є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги, поданої на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України 2004 року розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже обов'язковими умовами залишення заяви без розгляду з наведеної правової підстави є: 1) належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи принаймні у двох судових засіданнях поспіль; 2) його неявка в обидва судові засідання; 3) не подання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 та її представник були належним чином повідомлені про судові засідання, призначені на 05 жовтня, 14 листопада та 15 грудня 2016 року (а. с. 177, 188, 191), однак повторно до суду не з'явилися, а тому суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4 без задоволення.

Рішення та ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року, а також ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило