АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа 753/267/18 Головуючий у І-й інстанції - Гальонкіна Ю.С.
апеляційне провадження № 22-ц/796/3191/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Дроздовій Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченка Андрія Миколайовича та Скалецької Ірини Олександрівни, діючої в інтересах відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року в справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк», зацікавлені особи: ОСОБА_3, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «Актив Банк» звернулося в суд зі скаргою на рішення державного виконавця, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В обґрунтування скарги заявник вказував на те, що 28 липня 2015 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року було видано виконавчий лист № 753/2495/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» 71 051 819 грн. 95 коп. заборгованості за кредитним договором, який пред'явлено стягувачем до виконання у Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 15 вересня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду.

11 грудня 2015 року державним виконавцем ОСОБА_4 винесено постанову, якою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику, у межах суми стягнення та оголошено заборону його відчуження.

18 листопада 2016 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень автомобілі: марки DAEWOO SENS, 2005 року випуску, марки ГАЗ 31105 2300, 2005 року випуску, марки RENAULT Clio Symbol, 2005 року випуску, що зареєстровані за боржником, оголошені у розшук.

12 грудня 2017 року постановою головного державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати його місце перебування; транспортні засоби, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (п. 2, 5, 7 ч. 1 ст. 37 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Посилаючись на те, що постанова про повернення виконавчого листа винесена з порушенням строків, без здійснення усіх необхідних виконавчих дій та без перевірки майнового стану боржника, Банк просив задовольнити скаргу та постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу від 12 грудня 2017 року скасувати, зобов`язавши Відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження та здійснити заходи з примусового виконання виконавчого листа № 753/2495/15-ц, виданого 28 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Актив-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 71 051 819 грн. 95 коп., та постановити окрему ухвалу стосовно головного державного виконавця ОСОБА_4., яку направити органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, у разі якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) ознак кримінального правопорушення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року скаргу задоволено частково.

Скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12 грудня 2017 року (ВП № 48763028) про повернення стягувачу виконавчого листа № 753/2495/15-ц, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 28 липня 2015 року.

Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 48763028 та здійснити усі необхідні заходи з примусового виконання виконавчого листа № 753/2495/15-ц, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 28 липня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Актив-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 71 051 819 грн. 95 коп.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Актив-Банк» Шевченко А.М., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині відмови у задоволенні скарги скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою скаргу задовольнити та постановити окрему ухвалу щодо головного державного виконавця ОСОБА_4., направивши її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі Скалецька І.О., діюча в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги Банку.

В суді апеляційної інстанції представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підтримала свою апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній, та заперечувала проти апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Актив-Банк», вказуючи про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали по справі.

Інші учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 129 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На підставі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні виконавчого провадження державний виконавець не здійснив усіх необхідних виконавчих дій для встановлення наявності майна боржника, на яке може бути звернено стягнення та за рахунок якого можливо виконати рішення суду про стягнення боргу, й рахунків боржника, договорів боржника про зберігання цінностей або надання індивідуального банківського сейфа.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 28 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року видано виконавчий лист №753/2495/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Актив-Банк» 71 051 819 грн. 95 коп. заборгованості за кредитним договором.

15 вересня 2015 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Разом з тим, лише 11 грудня 2015 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

11 грудня 2015 року головним державним виконавцем ОСОБА_4 була надіслана вимога до: Головного управління Держземагенства у м. Києві, Державної інспекції нагляду територіального управління Держгіпромнагляду у Київській області та в м. Києві, Державної інспекції сільського господарства в м. Києві, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві (а.с.65,66.

04 лютого 2016 року від Міністерства внутрішніх справ України надійшла відповідь про те, що станом на 04 лютого 2016 року згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи в м. Києві та даних НАІС ДДАІ МВС України за ОСОБА_3 зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль марки DAEWOOSENS, 2005 року випуску, автомобіль марки ГАЗ 31105 2300, 2005 року випуску, автомобіль марки RENAULTClioSymbol, 2005 року випуску.

18 листопада 2016 року винесена державним виконавцем постанова про розшук майна боржника.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 12 грудня 2017 року, сформованою державним виконавцем ОСОБА_4, за боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно, що належить йому на праві власності.

12 грудня 2017 року постановою головного державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати його місце перебування; транспортні засоби, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (п. 2, 5, 7 ч. 1 ст. 37 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 (п. 3 та 21) статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Частиною 8 статті 48 цього Закону передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Заперечуючи проти доводів скарги, представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначав, що за боржником не зареєстровано на праві власності жодної земельної ділянки.

Проте, вказані доводи суперечать встановленим судом обставинам й оспорюються наданою суду скаржником Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якої вбачається наявність у боржника нерухомого майна: квартири та п'яти земельних ділянок. За таких обставин, висновок державного виконавця про необхідність повернення виконавчого документа з підстав відсутності у боржника майна є передчасним.

Твердження в апеляційній скарзі представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що державним виконавцем здійснювався запит по кадастровим номерам земельних ділянок, однак згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права ці земельні ділянки належать іншим особам з 2014 року, є безпідставними, оскільки така інформація про власника земельної ділянки є довідковою, натомість актуальна інформація щодо власника міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, державний виконавець не звернувся до відповідних державних органів, а також підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, які володіють такою інформацією, не здійснив необхідних заходів щодо розшуку майна боржника.

Крім того, державний виконавець не звертався також і до банківських установ з метою виявлення рахунків боржника, щодо руху коштів та операцій за рахунками боржника, а також не з'ясував інформацію про договори боржника щодо зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Доводи апеляційної скарги про те, що неможливо встановити особу боржника та його місце перебування, не грунтуюються на матеріалах справи і є безпідставними, оскільки з копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається - чи вживалися державним виконавцем конкретні заходи по встановленню особи боржника, з'ясувалося його місце перебування, та чи здійснювався вихід за місцем проживання боржника та інше.

При цьому, державним виконавцем не враховано вимоги статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні виконавчого листа №753/2495/15-ц, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 28 липня 2015 р., обґрунтовано поновив порушене право заявника, скасувавши постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12 грудня 2017 р. та зобов'язавши Відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження та здійснити усі необхідні заходи з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України про те, що задовольняючи вимоги про зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження, суд порушив виключність повноважень органу державної виконавчої служби, не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Зобов»язуючи Відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження, суд першої інстанції не порушив дискреційні повноваження Відділу, не відновив виконавче провадження, яке в силу Закону мусить здійснити сам державний виконавець.

Інші доводи апеляційної скарги представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби висновків суду не спростовують і на правильність постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до вимог ч.1 ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

По справі відсутні відповідні підстави для постановлення окремої ухвали щодо державного виконавця, тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ПАТ «Актив -Банк» щодо постановлення окремої ухвали.

Постановлена судом ухвала в цій частині відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Актив-Банк».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченка АндріяМиколайовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Скалецької Ірини Олександрівни, діючої в інтересах відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Повний текст постанови складений 07 травня 2018 р.

Головуючий:

Судді: