ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 397/1126/17

провадження № 22-ц/781/745/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи: позивач - ОСОБА_1;

відповідач фермерське господарство «Київська Русь».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою голови фермерського господарства «Київська Русь» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2018 року, у складі головуючого судді Пляка С.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Київська Русь», про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, вказував на те, що він є власником земельної ділянки № 348 площею 4,66 га, кадастровий номер № :02:000:0348, розташованої на території Красносільської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-КР № 008809, виданого на підставі рішення сесії Красносільської сільської ради 27 грудня 2001 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.09.2006 року позивач уклав договір оренди землі № 140 з фермерським господарством «Київська Русь» (далі ФГ «Київська Русь»).

З часу підписання договору оренди землі позивачу жодного разу не виплачувалась орендна плата і жодного разу не надходило повідомлення про виклик чи прибуття до господарства за її отриманням.

Питання орендної плати його зацікавило наприкінці 2016 року, оскільки в його житті, під впливом певних обставин, виникло скрутне фінансове становище.

30.12.2016 року позивач звернувся з заявою до ФГ «Київська Русь» з пропозицією розірвати договір оренди землі по причині несплати орендної плати. Відповідь на зазначену заяву не отримав, а тому вважає, що його земельна ділянка орендарю не потрібна, оскільки той не виявив наміру розрахуватися по орендній платі та не виявив бажання врегулювати спір позасудовим шляхом.

Враховуючи те, що відповідач на протязі декількох років не сплачував орендну плату, тобто порушив і не виконав істотних умов договору, позивач був вимушений звернутись до суду з позовом про розірвання зазначеного договору.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2018 року позов задоволено, договір оренди землі № 140 від 01.09.2006 року, який укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Київська Русь» - розірвано.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що порушення зобовязання по виплаті орендної плати сталися не з вини відповідача, а з вини позивача, оскільки позивач не повідомив ФГ «Київська Русь» про зміну місця проживання. З цієї причини господарство було позбавлено можливості перераховувати орендну плату за новою адресою проживання позивача, а також повідомляти його про нарахування та можливості отримання орендної плати. Грошові кошти за оренду землі видавались громадянину ОСОБА_2 на вимогу, в режимі телефонного звязку, ОСОБА_1 У 2016 році позивач видав на імя ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважив його отримувати орендну плату, яка і була виплачена за поточний календарний рік.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючі позов про розірвання договору оренди землі суд першої інстанції послався на порушення відповідачем істотних умов даного договору.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам зазначеного закону з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю I-КР № 008809, розміром 4,66 га, кадастровий № :02:000:0348 (а.с. 8).

Між позивачем та відповідачем 01.09.2006 року укладено договір оренди землі № 140 з ФГ «Київська Русь», строком на 25 років. Договір зареєстровано у ДП «КРУДЗК» Олександрівської філії, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди зроблено запис № 406 від 20.11.2006 року (а.с. 6).

Умови орендної плати визначені п. 9 договору, вона становить 1,5 % вартості земельної ділянки за рік використання земельної ділянки також зазначено про індексацію зазначеної суми.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону).

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення договору другою стороною та у інших випадках встановлених договором чи законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору .

Зазначене положення ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді рішень з прав людини.

Судом першої інстанції у судовому засіданні допитувалися свідки, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які підтвердили, що орендну плату з 2007 року по 2015 рік позивач не отримував, а отримував ОСОБА_2, який використовував її на свої потреби і кошти позивачу не передавав.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо виконання відповідачем умов договору в частині сплати позивачу орендної плати.

Таким чином ураховуючи, що відповідач систематично не сплачував орендну плату позивачу, а не маючи на те законних підстав сплачував її сторонній особі, суд першої інстанції правильно задовольнив вимоги позивача щодо розірвання договору оренди землі, які є правомірними та обґрунтованими.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.374 ЦПК України, судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу голови фермерського господарства «Київська Русь» - залишити без задоволення.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30.05.2018 року.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

ОСОБА_4