Справа №628/2615/17
Провадження №2/628/70/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 травня 2018року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Демченко І.М.,

за участю секретаря Романової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп'янську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за участю відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

29.09.2017 поштою ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області вищезазначений позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.05.2011 ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні договору відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті банку http://privatbank.ua, складають укладений кредитний договір. Банк зобов'язання за кредитним договором виконав, оскільки виготовив та видав ОСОБА_1 платіжну картку, встановивши кредитний ліміт. За користування позичальником кредитом банком здійснювалося нарахування відсотків в розмірі, встановленому зазначеними вище Тарифами. Відповідач повинен був своєчасно надавати банку грошові кошти на погашення заборгованості, нарахованих відсотків та інших обов'язкових платежів за кредитом, однак у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку з цим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 31.08.2017 у розмірі 102338,45грн. та складається з : 9999,01грн. - заборгованість за кредитом; 83550,79грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3439,20грн. - заборгованість за пенею; 500грн. - штраф (фіксована частина); 4849,45грн. - штраф (процентова складова). Крім того, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600грн.

Ухвалою від 08.11.2017 провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду.

29.11.2017 відповідачем ОСОБА_1 надано заперечення на позовну заяву, у яких він вказав, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» визнає частково. Не заперечує факту користування кредитною картою у період з 10 травня 2011року до лютого 2016року, коли її було заблоковано банком. Вважає, що не укладав кредитного договору з ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки заповнена ним анкета не містить ознак договору та повних його умов. Крім того, банком порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», якими фінансові установи обов'язково зобов'язані знайомити клієнтів з умовами укладаємих договорів. Наданий розрахунок заборгованості є невірним, оскільки не містить номеру карти, підсумкових розрахунків по роках та незрозумілі для нього нарахування сум боргу по відсоткам. Крім того, банк не повідомляв його письмово про зміну відсоткової ставки по кредиту. Оскільки з 2016 року суттєво погіршився його матеріальний стан, а він має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, просив суд врахувати суттєву суму боргу по процентам та звільнити його від сплати пені.

12.12.2017 представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» надано пояснення по суті справи, відповідно до яких зазначає, що кредитний договір є формою публічної оферти та підписавши анкету позичальник приєднався до запропонованих банком умов кредитування та взяв на себе зобов'язання виконувати їх в цілому. Істотні умови договору були обумовлені при особистому заповненні анкети відповідачем. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, оскільки вони не спростовані відповідачем, контррозрахунок не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялося. Посилання відповідача на ЗУ «Про захист прав споживачів» вважає безпідставним, оскільки його положення не поширюються на спірні правовідносини. Крім того, зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів: під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36% на рік, з 01.01.2013 - 30% на рік, з 01.09.2014 - 34,8% на рік та з 01.04.2015 - 43,2% на підставі наказів банку СП-2014-6915682 від 18.08.2014 та СП-2015-6552838 від 18.02.2015. Підвищення процентної ставки відбувалося тільки за витратами з певної дати, що надавало можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці. Повідомлення про підвищення цих ставок направлені відповідачу 15.08.2014 та 15.02.2015, однак на час розгляду справи заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Проти звільнення відповідача від сплати неустойки заперечує, оскільки докази незадовільного матеріального стану, відсутні.

02.04.2018 відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про застосування строків позовної давності, у зв'язку зі спливом яких просить у задоволенні ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі.

17.04.2018 у заяві по суті ПАТ КБ «ПриватБанк» вказав, що звернувся до суду з вищезазначеним позовом в межах строку позовної давності, оскільки строк дії кредитної картки, виданої на ім'я ОСОБА_1 визначено до останнього дня лютого 2015 року, а позов подано 30.09.2017, тобто до спливу строку позовної давності. Крім того, п.1.1.7.31 Умов договору визначено, що строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) збільшено до 50років. Зазначає, що посилання відповідача на відсутність у представників банку повноважень щодо звернення до суду, надання пояснень є необґрунтованими та такими, що не відповідають діючим положенням законодавства України.

Представник позивача ПАТ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та наданих письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, підтримавши письмові заперечення.

Суд, дослідивши докази та з'ясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

Встановлено, що у заяві б/н від 10.05.2011 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, виявив бажання оформити на своє ім'я платіжну картку «Кредитка Універсальна» в «ПриватБанку», зазначивши бажаний кредитний ліміт у розмірі 1000грн. (а.с.9).

Відповідно до вищезазначеної заяви ОСОБА_1 зазначив, що згоден, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому у письмовому вигляді. Також ОСОБА_1 зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку http://privatbank.ua. Зазначені обставини підтверджуються особистим підписом ОСОБА_1 у заяві (а.с.8зв.).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, підписання особисто відповідачем ОСОБА_1 вищезазначеної заяви є укладенням кредитного договору та прямою і безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг»; нарахування банком відсотків за користування ним в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується пунктом 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Відповідно до довідки, наданої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі вищезазначеного договору ОСОБА_1 видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт.

З виписки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку, відкритому на ім'я відповідача вбачається, що саме йому була видана кредитна картка, яку відповідач використовув для проведення розрахунків тривалий час, що свідчить про наявність кредитних правовідносин між сторонами. Крім того, зазначені обставини визнані відповідачем у судовому засіданні.

Вищезазначеними Умовами та правилами визначено, що власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 "Права банку" Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно п. 1.1.3.2.9 Умов та Правил банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, контактних даних, Умов та Правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості по кредиту, про акції, що проводяться банком тощо) встановлювати контакт з клієнтом, використовуючи різні канали зв'язку: направлення СМС - повідомлень на мобільний телефон клієнта; авторизація за допомогою мобільного телефону і ОТР - паролю; поштовий лист; телеграма; повідомлення по електронній пошті; повідомлення в банкоматах та терміналах самообслуговування: друкувати на чеках терміналів; інші засоби комунікації.

Пункт 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що клієнт зобов'язаний одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками.

Згідно з п. 1.1.2.4 цих Умов та правил у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку звернутися до Банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання.

ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав умови договору та проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту, про що свідчить інформаційна довідка ПАТ КБ «ПриватБанк» на а.с.101, відповідно до якої ОСОБА_1 за номером телефону, зазначеним ним особисто при оформлення кредитного договору, направлена повідомлення про зміну відсоткової ставки.

Проте, відповідач не звертався до банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору або про незгоду із таким підвищенням відсотків, продовжував робити зняття та погашення коштів, про що свідчить детальний розрахунок на а.с.96-100, що свідчить про те, що ОСОБА_1 прийняв нові тарифи та погодився з їх зміною.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог частини 1 статті 611, частини 1 статті 612 ЦК України.

Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Умовами укладеного кредитного договору, а саме підпунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12. 7.4, 2.1.1.12.8.1 вказаних Умов та Правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки ( пені, штрафу ).

Відповідно до норм статті 549 ЦК України неустойкою ( пенею, штрафом ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Отже, пеня та штраф нараховуються на різні суми коштів зобов'язання за умовами правочину.

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором від 10.05.2011 станом на 31.08.2017 складає 102338,45грн., з яких: 9999,01грн. - заборгованість за кредитом; 83550,79грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3439,20грн. - заборгованість за пенею; 500грн. - штраф (фіксована частина); 4849,45грн. - штраф (процентова складова) (а.с.4-7).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки ОСОБА_1 у встановлений договором строк не сплатив суму кредиту, проценти за користування грошовими коштами, тобто не виконав зобов'язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, ці суми підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати пені у зв'язку зі значною сумою нарахованих відсотків та незадовільного матеріального стану, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення ч.3статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки застосовуються судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не можуть бути застосовані до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Посилання відповідача на тяжкий матеріальний стан не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, розмір нарахованої суми пені не є таким, що значно перевищує розмір збитків.

Щодо посилання відповідача на порушення ПАТ КБ «ПриватБанком» вимог Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає, що на час укладення кредитного договору, тобто 10.05.2011, його умови не суперечили цьому Закону та банком були дотримані у повному обсязі, оскільки позичальник був повідомлений про кредитні умови, в т.ч. про тип відсоткової ставки, порядок можливої зміни відсоткової ставки, наслідки порушення умов виконання зобов'язання.

Відповідачем подано заяву про застосування до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності, оскільки останній платіж ним здійснено 25.09.2014 у сумі 500грн., платіж від 01.02.2015 у сумі 10,80грн. проведений банком самостійним, а позов фактично подано 29.09.2017, тобто після спливу 3 років.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, виходячи з такого.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідачем не заперечувався факт отримання кредитної картки зі строком дії до лютого 2015.

Згідно Довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 отримав кредитну картку, яка діяла до 02/15 (а.с.64 т.2). Таким чином, суд доходить висновку, що на день звернення позивача до суду, 29.09.2017, загальний трирічний строк позовної давності ним пропущено не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір за платіжним дорученням від 19.09.2017 у розмірі 1600грн. (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст.141, 263, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, ч. 2 ст.1050,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, , заборгованість у розмірі 102338,45грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600грн.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Оскільки у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.05.2018.

Головуючий: І.М.Демченко