АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» травня 2018 року

м. Харків

справа № 638/15406/16-ц

провадження 22ц/790/2628/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Акціонерна компанія «Харківобленерго»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року в складі судді Хайкіна В.М.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості, відновлення енергопостачання, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 06 жовтня 2008 року між нею та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією, відповідно до якого облік спожитої електричної енергії в її будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, здійснюється за показниками приладу обліку.

Зазначила, що з кінця 2013 року до весни 2015 року в будинку фактично не проживала, в оренду не здавала, електричну енергію не використовувала.

19 лютого 2015 року працівниками Акціонерної компанії «Харківобленерго» виявлено несправність приладу обліку №591487 та проведено відповідну заміну.

У травні 2015 року на підставі цієї несправності Акціонерна компанія «Харківобленерго» здійснила нарахування на особовому рахунку та додала, нібито спожиту, електричну енергію у розмірі 9679 кВт.

04 червня 2015 року нею подано заяву до керівника районного відділення Акціонерної компанії «Харківобленерго» з обґрунтуванням неправомірності нарахування 9679 кВт та грошової заборгованості у розмірі 10649,00 грн., однак відповіді не отримано.

26 жовтня 2015 року представники Акціонерної компанії «Харківобленерго» без будь-яких попереджень в порушення умов договору відключили постачання електричної енергії, яке не відновлено.

06 листопада 2015 року представники Акціонерної компанії «Харківобленерго» повідомили її про те, що для відновлення постачання та списання зайво нарахованої заборгованості, достатньо подати нову заяву та додати довідку із підтвердженням факту відсутності проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1, що і було зроблено нею 24 листопада 2015 року, проте 08 грудня 2015 року Акціонерна компанія «Харківобленерго» надала відповідь із відмовою у списанні заборгованості та відновленні постачання.

Вважала, що відповідач безпідставно, без будь-яких документів, підтверджуючих початок безоблікового користування електричною енергією або порушень приладу обліку з вини споживача, здійснив нарахування (перерахунок) 9679 кВт за минулий період, а саме з 22 серпня 2014 року до 22 травня 2015 року, у якому прилад обліку мав дійсні показники - 0 внаслідок відсутності фактичного користування електричною енергією. Обсяг спожитої електричної енергії за період дії договору із 06 жовтня 2008 року до вимкнення 26 жовтня 2015 року складає 3538 кВт, що значно менше нарахованих 9679 кВт.

Зазначила, що поточні рахунки за електроенергію як до заміни лічильника, так і після його заміни сплачувались регулярно, незважаючи на наявність спірних правовідносин.

Вказала, що з кінця липня 2015 року і по теперішній час, вона тимчасово проживає в іншому місці, де доглядає за людиною похилого віку, а у вересні 2015 року вона знайшла орендатора та з 01 жовтня 2015 року укладено відповідний договір оренди, та з цієї дати орендатор почав користуватись приміщенням.

Вказала, що у зв'язку із тим, що з 26 жовтня 2015 року у будинку припинено постачання електричної енергії, помешкання стало не придатним для постійного проживання, договір оренди розірвано.

Таким чином, внаслідок неправомірних дій Акціонерної компанії «Харківобленерго» вона немає можливості здавати житло в оренду, а сума коштів, які вона повинна була отримати за період із 01 жовтня 2015 року по вересень 2016 року складає 16500, 00 грн.

Вважала, що неправомірні дії Акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо ненадання своєчасних відповідей на звернення, надумані суми боргу, відключення електропостачання є підставою для відшкодування моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях та у необхідності придбання додаткових лікарських засобів, яку вона оцінює в 5000,00 грн.; це ті кошти, які вона повинна сплатити за надання правової допомоги в сумі 4500,00 грн. та 500,00 грн. за оформлення нотаріальної довіреності на представлення інтересів перед Акціонерною компанією «Харківобленерго».

Просила визнати нарахування Акціонерної компанії «Харківобленерго» на її особовому рахунку НОМЕР_1 обсягу електричної енергії у розмірі 9678 кВт та відповідну грошову суму боргу у розмірі 10649, 00 грн., пов'язаних із несправним приладом обліку, незаконним та зобов'язати здійснити перерахунок; визнати відключення електричної енергії 26 жовтня 2015 року в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 незаконним та зобов'язати відновити постачання електроенергії за рахунок Акціонерної компанії «Харківобленерго»; визнати суму коштів у розмірі 16500,00 грн., недоотриману за оренду житла збитками (упущеною вигодою) внаслідок неправомірного вимкнення електроенергії та зобов'язати Акціонерну компанію «Харківобленерго» компенсувати такі збитки; зобов'язати Акціонерну компанію «Харківобленерго» компенсувати моральну шкоду, спричинену неправомірним нарахуванням боргу та неправомірним вимкненням електричної енергії у розмірі 5000, 00 грн.; зобов'язати Акціонерну компанію «Харківобленерго» компенсувати суму судових витрат.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити; вирішити питання про судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що за результатами перевірки від 19 лютого 2015 року факту порушень з боку споживача виявлено не було, акт-претензія та протокол розгляду акту комісією не складався, тому, за відсутності вини споживача відсутні підстави для нарахування 9679 кВт, а наданий до суду розрахунок є неправомірним; що суд безпідставно прийняв до уваги посилання відповідача на те, що у разі користування електричною енергією без засобу обліку з дозволу енергопостачальника розрахунки з побутовим споживачем здійснюються відповідно до середньомісячного споживання, величина якого визначається за попередні 12 місяців, або за фактичний період споживання, якщо він менший ніж 12 місяців, що має оформлюватись відповідним дозволом та окремим договором безоблікового споживання та який укладено не було; що право енергопостачальника на проведення перерахунку за електроенергію за минулі періоди при відсутності вини споживача чинним законодавством не передбачено; що у разі тимчасового порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини споживача обсяг електричної енергії, використаної споживачем від дня порушення розрахункового обліку за згодою сторін може бути визначений на підставі показників технічних (контрольних) засобів обліку або розрахований постачальником електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії попереднього розрахункового періоду до порушення розрахункового обліку або наступного дня після відновлення розрахункового обліку; що за результатами тринадцяти щомісячних контрольних оглядів встановленого приладу обліку № 591487, які представники Акціонерної компанії «Харківобленерго» здійснювали протягом 2014 року та січня 2015 року недоліків або порушень роботи приладу обліку виявлено не було, отже нарахування могли бути здійснені за 19 діб, з початку розрахункового періоду, коли проводилась заміна приладу; що після заміни лічильника 19 лютого 2015 року її не повідомлено про таку заміну, належним чином не повідомлено про початкові показники нового лічильника та не надано на підпис акт про заміну лічильника; що відповідач наполягає на тому, що лічильник замінено 23 лютого 2015 року, а не 19 лютого 2015 року, як вказано в акті, тому їй не відомо, чи проводилась повторна заміна лічильника 23 лютого 2015 року з іншими ніж нульові показники та чи були нульовими показники лічильника, встановленого 19 лютого 2015 року; що саме відсутність відповіді Акціонерної компанії «Харківобленерго» на її заяву від 04 червня 2015 року з приводу надмірно нарахованих 9679 кВт стали підставою того, що сума боргу не була урегульована; що з кінця липня 2015 року і по даний час, вона тимчасово проживає в іншому місці, де доглядає за людиною похилого віку, а у вересні 2015 року, вона знайшла орендатора та з 01 жовтня 2015 року укладено відповідний договір оренди, та з цієї дати орендатор почав користуватись приміщенням; що у зв'язку із тим, що з 26 жовтня 2015 року у будинку припинено постачання електричної енергії, помешкання стало не придатним для постійного проживання, договір оренди розірвано, тому внаслідок неправомірних дій Акціонерної компанії «Харківобленерго» вона немає можливості здавати житло в оренду, а сума коштів, які вона повинна була отримати за період із 01 жовтня 2015 року по вересень 2016 року складає 16500, 00 грн.; що неправомірні дії Акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо ненадання своєчасних відповідей на звернення, надумані суми боргу, відключення електропостачання, змусили позивача здійснювати візити (поїздки з області до міста) та зустрічі її як боржника, зайво звертатися у такому стані до своїх сусідів, чим їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та у необхідності придбання додаткових лікарських засобів.

27 квітня 2018 року Акціонерна компанія «Харківобленерго» надала відзив, в якому зазначила, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга - необгрунтованою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довела, що її цивільне право порушено, невизнано або оспорено.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерною компанією «Харківобленерго» укладено договір про користування електричною енергією, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1.3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

14 лютого 2015 року працівниками Акціонерної компанії «Харківобленерго» встановлено порушення в роботі приладу обліку з показниками «002386».

23 лютого 2015 року прилад обліку замінено з нульовими показниками.

Із розрахунку вбачається, що у зв'язку з порушенням в роботі приладу обліку заборгованість складає 10669,07 грн.

21 серпня 2015 року на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про наявність заборгованості та припинення енергопостачання у випадку несплати, яку вона отримала 27 серпня 2015 року.

26 жовтня 2015 року припинено енергопостачання.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правовідносини з приводу електропостачання регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, Законом України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575-97-ВР та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357.

Згідно статті 1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням, регулюються цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Матеріали справи свідчать про те, що такий договір між сторонами укладено.

Відповідно до статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Права та обов'язки споживачів послуг електропостачання, визначені статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 25, 26 Закону України «Про електроенергетику», якими, зокрема, передбачено обов'язок споживачів оплачувати послуги з електропостачання у строки, встановлені договором або законом відповідно до встановлених тарифів та кореспондуюче цьому обов'язку право енергопостачальника відключити побутового споживача від електропостачання у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію.

Відповідно до пункту 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року в редакції від 29 жовтня 2015 року розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

Пунктом 20 вищевказаних Правил передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

За змістом пункту 21 Правил користування електричною енергією для населення зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця. Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим).

Відповідно до пункту 17 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 26 липня 1999 року №1357 встановлені засоби обліку підлягають періодичній повірці, обслуговуванню та ремонту відповідно до визначеного законодавством порядку.

Періодична повірка, обслуговування або ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку здійснюються за рахунок електророзподільного підприємства.

У разі встановлення експертизою у порядку, визначеному законодавством, факту пошкодження або неправильної роботи засобу обліку, які сталися з вини побутового споживача або організації, яка відповідає за його збереження, відшкодування вартості повірки, обслуговування, ремонту та монтажу електророзподільному підприємству здійснює побутовий споживач або організація, яка відповідає за його збереження.

На час проведення періодичної повірки або ремонту засобу обліку електророзподільне підприємство встановлює інший засіб обліку.

Відповідно до пункту 53 вказаних Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника.

Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.

Матеріали справи свідчать про те, що щомісячно представниками Акціонерної компанії «Харківобленерго» здійснювались контрольні обходи, порушень приладу обліку не зафіксовано. Останній контрольний обхід, під час якого також не зафіксовано порушень приладу, здійснено 26 січня 2015 року.

Порушення в роботі приладу обліку вперше зафіксовано 14 лютого 2015 року, що підтверджується актом заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі від 14 лютого 2015 року, з яким споживача ОСОБА_1 не ознайомлено; акт нею не підписано.

Таким чином, період безоблікового споживання електричної енергії починається з 27 січня 2015 року, а не з серпня 2014 року, як зазначено в розрахунку.

Так, із розрахунку вбачається, що 23 лютого 2015 року працівником Акціонерної компанії «Харківобленерго» здійснено заміну непрацюючого приладу обліку, а саме: приладу обліку тип лічильника СОЕА09М2, номер лічильника - 591487 з показниками на дату складання акту «002386» на прилад обліку типу СОЕА09М2 з номером лічильника - 687703 з показниками «000000».

За період з 23 лютого по 26 квітня 2015 року при контрольному обході зафіксовані показники «003262» спожито 3262 кВт/год.: з 26 квітня 2015 року по 26 травня 2015 року зафіксовані показники «003560» спожито 298 кВт/год.; з 26 травня по 26 червня 2015 року зафіксовані показники «003676» спожито 116 кВт/год.; з 26 червня 2015 року по 26 липня 2015 року зафіксовані показники «003752» спожито 76 кВт/год.; з 26 липня 2015 року по 26 серпня 2015 року зафіксовані показники «003759» спожито 7 кВт/год.; з 26 серпня 2015 року по 26 вересня 2015 року зафіксовані показники «003766» спожито 7 кВт/год.; з 26 вересня 2015 року по 26 жовтня 2015 року зафіксовані показники «003831» спожито 65 кВт/год.; з 26 жовтня 2015 року по 26 листопада 2015 року зафіксовані показники «003849» спожито 18 кВт/год.; з 26 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року зафіксовані показники «003850» спожито 1 кВт/год.

За 62 доби (з 23 лютого 2015 року по 26 квітня 2015 року) спожито 3262 кВт/год., середньодобове споживання дорівнює 52,61 кВт/ год.

За 5 діб січня 2015 року підлягає донарахуванню електрична енергія в розмірі 5х52,61 кВт/год., що складає 263 кВт/год.; за 22 доби лютого 2015 року підлягає донарахуванню електрична енергія в розмірі 22х52,61, що складає 1157 кВт/год.

Взагалі, за період з 27 січня 2015 року по 26 травня 2016 року спожито (263+1157+3262+298+116+76+7+7+65+18+1) 5279 кВт/год.

Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача з заявами щодо здійснення розрахунку, на які відповіді вона не отримала, судова колегія вважає, що суперечності в розрахунку, які містяться в матеріалах справи та виявлені під час розгляду справи, є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 в частині зобов'язання Акціонерної компанії "Харківобленерго"здійснити перерахунок. При цьому слід звернути увагу на період, в який ОСОБА_1 в спірному будинку не проживала.

Згідно статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці зокрема є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; порушення правил користування енергією тощо. При цьому, порядок відключення споживача від електропостачання врегульовано Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 в редакції від 29 жовтня 2015 року, дотримання якого є обов'язковим як для електропостачальника, так і для виконавця послуг з електропостачання.

Відповідно до пункту 27 вказаних Правил у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих Правил, електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає особисто під підпис попередження про відключення електричної енергії.

У попередженні про відключення електричної енергії електропостачальник зазначає: останні покази засобу обліку, які були зняті працівниками електропостачальника, суму заборгованості за спожиту електричну енергію, період, за який ця заборгованість виникла, обсяг спожитої електричної енергії у зазначений період (з розбивкою обсягів електричної енергії, спожитої в кожному розрахунковому періоді), тарифи (у тому числі блочні, які діяли у відповідному періоді), дату відключення електроустановок об'єкта споживача від електропостачання у разі несплати цієї заборгованості, прізвище, ім'я, по батькові, підпис відповідальної особи і дату.

За змістом пункту «а» частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» населення споживач має право не оплачувати вартість комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об'єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Матеріали справи свідчать про те, що з моменту укладення договору до дати звернення до суду ОСОБА_1 заборгованість із оплати вартості електроенергії у ОСОБА_1 відсутня. Відключення її будинку від електричної енергії відбулося у зв'язку із нарахуванням енергопостачальником заборгованості з серпня 2014 року по непрацюючому приладу обліку в сумі 10669, 07 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи до 26 січня 2015 року прилад обліку працював без порушень, заборгованість у ОСОБА_1 не було, судові рішення щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості відсутні.

В суді апеляційної інстанції представник Акціонерної компанії «Харківобленерго» пояснив, що з позовом до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 Акціонерна компанія «Харківобленерго» не зверталась, будь - яких судових рішень щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості не було. Судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 10649, 99 грн., виданий Дзержинським районним судом м. Харкова18 листопада 2015 року, скасовано.

Пунктом 18 договору про користування електричною енергією визначено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони письмово погоджують графік її погашення за умови обов'язкової оплати поточних платежів.

Оскільки акт звірки обсягів фактично спожитої та оплаченої електричної енергії за спірні розрахункові періоди між сторонами не складався, відключення від електричної енергії за борг, який не встановлено, суперечить вимогам наведених положень закону.

Відновлення становища, що існувало до порушення шляхом відновлення постачання електричної енергії, є згідно статті 16 ЦК України належним способом захисту.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позову в частині зобов'язання здійснити перерахунок та відновити постачання електроенергії необхідно скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 в цій частині, оскільки рішення в цій частині постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині рішення суду, а саме в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні нарахувань Акціонерної компанії «Харківобленерго» на особовому рахунку НОМЕР_1 обсягу електричної енергії у розмірі 9678 кВт та відповідної грошової суми боргу у розмірі 10649, 00 грн., пов'язаних із несправним приладом обліку, незаконним та визнанні відключення електричної енергії 26 жовтня 2015 року в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 незаконним є обґрунтованим, оскільки задоволення позову в частині зобов'язання здійснити перерахунок та відновити постачання електроенергії є достатніми та ефективними способами захисту у розумінні частини 2 статті 5 ЦПК України, які відновлюють повністю порушене цивільне право ОСОБА_1

Погоджується судова колегія і з висновком суду щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання суми коштів у розмірі 16500,00 грн., недоотриманої за оренду житла збитками (упущеною вигодою) внаслідок неправомірного вимкнення електроенергії та зобов'язання Акціонерної компанії «Харківобленерго» компенсувати такі збитки; зобов'язання Акціонерної компанії «Харківобленерго» компенсувати моральну шкоду, спричинену неправомірним нарахуванням боргу та неправомірним вимкненням електричної енергії у розмірі 5000, 00 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами вказаних норм упущеною вигодою вважаються неотримані доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушеним. Позивач повинен довести, що з вини відповідачів він не отримав прибуток, на який мав право розраховувати.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання певних грошових сум.

Частиною 4 статті 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи договір оренди, укладений 01 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у житлово - експлуатаційній організації не зареєстровано. Належних, допустимих доказів того, чи було укладено договір оренди фактично, чи проживав в цьому будинку ОСОБА_3, які причини розірвання договору оренди, крім копії цього договору, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано. Без належного оформлення договору оренди та надання доказів, зазначених вище, підстав для задоволення позову в цій частині не має.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що неправомірні дії Акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо ненадання своєчасних відповідей на звернення, надумані суми боргу, відключення електропостачання, змусили позивача здійснювати візити (поїздки з області до міста) та зустрічі у статусі боржника, зайво звертатися у такому статусі до своїх сусідів, чим їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та у необхідності придбання додаткових лікарських засобів є необгрунтованими, виходячи з наступного.

У відповідності до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 статті 1167 ЦК України.

Як роз'яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При цьому у відповідності до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи розмір моральної шкоди оцінено позивачем у сумі 5000,00 грн. Проте, належних та допустимих доказів того, чим підтверджується факт заподіяння ОСОБА_1 моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, з чого ОСОБА_1 при цьому виходить, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

Жодним чином не підтверджено факт придбання додаткових лікарських засобів, як і звернення до сусідів для підтвердження факту не проживання у будинку та не користування електричною енергією у статусі боржника, про що зазначено у позові.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з чим стягненню з Акціонерної компанії «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір, сплачений нею за подання позовної заяви в розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 183,74 грн. та судовий збір, сплачений нею за подання апеляційної скарги в розмірі 275,61 грн., а всього - 459,35 грн.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року - змінити.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати Акціонерну компанію «Харківобленерго» здійснити перерахунок обсягу електричної енергії по особовому рахунку НОМЕР_1, який відкрито на ОСОБА_1, з 27 січня 2015 року по 26 травня 2016 року, та відновити постачання електричної енергії будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з Акціонерної компанії «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 459,35 (чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 35 коп. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О. Бровченко

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 11 травня 2018 року