У Х В А Л А

15 травня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 скаргу ОСОБА_1 на постанову про стягнення виконавчого збору головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою мотивуючи тим, що на виконанні у міському відділі ДВС знаходиться виконавчий лист №1003/21001/12 357/255/13 від 05.06.2013 року, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу в розмірі 187569,12 грн. та 1875,69 грн. судових витрат. Оскільки, боржник ОСОБА_3 проживає в м. Києві, то стягував подав вказаний виконавчий лист на примусове виконання до Печерського районного відділу ДВС м. Києва, де також було відкрито виконавче провадження. ОСОБА_3 в лютому 2018 року повністю погасив заборгованість і 14.02.2018 року державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС м. Києва винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в звязку із фактичним виконанням рішення суду та сплатою в повному обсязі виконавчого збору. Скаржниця, в звязку із повним погашенням боргу ОСОБА_3, 23.04.2018 року звернулась до Білоцерківського ДВС із заявою про закриття зазначеного вище виконавчого провадження. Постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2018 року провадження закрите, але стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження винесено в окреме провадження. Оскільки боржником ОСОБА_3 вже сплачені всі виконавчі витрати та провадження закрито, дії державного виконавця щодо повторного стягнення виконавчого збору є не правомірними та порушують її права, в звязку із чим скаржник і звернувся до суду з даною скаргою.

В судове засідання скаржник та його представник не зявились, про час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, представник направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення скарги не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку що скарга обґрунтована та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, з матеріалів даної справи вбачається, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, було стягнуто з відповідачів солідарно борг на користь позивача в розмірі 187569,12 грн. та 1875,69 грн. судових витрат.

Вказане рішення суду набрало законної сили і Білоцерківським міськрайонним судом 05.06.2013 року стягувачу було видано виконавчий лист по даній справі для предявлення до примусового виконання до відділу ДВС, який був поданий стягувачем до відділів ДВС за місцем проживання боржників, а саме до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та Печерського районного відділу ДВС м. Києва, де і були відкриті виконавчі провадження.

14.02.2018 року державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС м. Києва винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в звязку із фактичним виконанням рішення суду та сплатою в повному обсязі виконавчого збору.

19.04.2018 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та винесено в окреме провадження стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Згідно правової позиції ВАС України, викладеній в постанові пленуму №3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до певних видів відповідальності за невиконання рішення у добровільному порядку та порушення обовязків, що покладаються на осіб, які беруть участь у виконавчому процесі. Виконавчий збір це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її добровільного невиконання, виконується примусово в установленому Законом порядку шляхом накладення стягнення на заробітну плату, інші види доходів боржника чи на його майно.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з копією постанови про закінчення виконавчого провадження № 48677225 (а.с. 11) виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 05.06.2013 № 1003/21001/12 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 закінчено у звязку з повним погашенням солідарним боржником заборгованості в сумі 189444,81 грн.

Крім того, з вказаної копії постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що виконавчий збір сплачений солідарним боржником ОСОБА_3 в повному обсязі в розмірі.

Частиною 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, посилання державного виконавця у письмовій відповіді скаржнику від 27.04.2018 року №29000 (а.с. 9) на ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII суд вважає помилковим, оскільки виконавчий збір уже був сплачений до закінчення виконавчого провадження. Суд зазначає, що виконавчий збір не може стягуватися двічі відносно одного й того самого боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 543 Цивільного кодексу України виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Суд зазначає, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, поки зобов'язання не виконано повністю. Солідарна відповідальність не визначає точно розмір відповідальності боржника, дозволяє перекласти її на іншу особу, оскільки така відповідальність заснована на знеособленої відповідальності всіх учасників зобов'язання. При цьому порядок стягнення виконавчого збору аналогічний порядку стягнення за виконавчими документами щодо солідарних боржників.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

На підставі аналізу вищевказаних норм суд вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 винесена державним виконавцем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Отже, проаналізувавши все вищенаведене, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-449 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Визнати дії головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 19.04.2018 року у виконавчому провадженні №54415047.

Зобовязати Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області зняти арешт з майна ОСОБА_1, що був накладений у виконавчому провадженні №54415047.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_4