АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3101/18 Справа № 0417/2-3568/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

04 червня 2018 року м. Дніпро

Суддя судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, частини 6 статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, пункту 3 розділу XII «Перехідні положення» Закону України Про судоустрій і статус суддів, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 лютого 2018 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження у справі.

Ухвалою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2018 року зазначену скаргу було залишено без руху для виконання вимог статті 357 ЦПК України, з наданням десятиденного строку з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Того ж дня копія ухвали була направлена на адресу скаржника, проте поштове відправлення повернулось не врученим, з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання».

11 квітня 2018 року на адресу скаржника повторно була направлена копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Як вбачається із офіційного сайту Укрпошти, поштове повідомлення із ідентифікатором 109 не було вручене із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до положень частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Заяв чи клопотань про зміну місця проживання від скаржника до суду не надходило.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобовязання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі Калашников проти Росії Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі Пономарьов проти України Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Апелянт протягом тривалого часу не цікавиться станом провадження в даній справі, на виклики до суду не зявляється.

Судом апеляційної інстанції вжиті численні заходи для скерування скаржнику ухвали про залишення без руху його апеляційної скарги, однак вона не була вручена скаржнику за відсутності останнього за вказаною ним адресою проживання, таким чином у визначений судом строк вимоги ухвали не виконано.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною 6 статті 357 ЦПК України, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом пяти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, враховуючи розумність строку розгляду справи, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути скаржнику, розяснивши при цьому, що він не позбавлений права повторно звернутись з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року про відкриття провадження визнати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя: О.В.Свистунова