Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/842/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати позивачки - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі кументи. Батько позивачки - ОСОБА_4 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_6. Мати і батько перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя № 7 від 15.03.2018 року, в якому містяться відомості про актовий запис № 17 від 22.10.1955 року.

Заповіту на випадок смерті мати не залишила, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом, який діяв на час відкриття спадщини.

Після смерті матері позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину в рядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року - вступила в управління та володіння спадковим майном, так як разом з спадкодавцем проживала в спадковому будинку на час її смерті і після її смерті, що підтверджується довідкою Сасівської сільської ради В иноградівського району № 160 від 27.02.2018 року, відповідно до якої на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 разом з нею були прописані і проживали в АДРЕСА_2 дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також до 17.12.2002 року вона була зареєстрована в спадковому житловому будинку, в якому з чоловіком та дітьми вже після смерті матері проживали до 2001 року, після чого переїхали проживати в побудований ними житловий будинок в с.Теково Виноградівського району, де проживають і на даний час. З того часу отриманий у спадок житловий будинок пустує і в ньому ніхто не проживає.

Згідно довідки Сасівської сільської ради Виноградівського району № 156 від 27.02.2018 року на день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7 вона була прописана і безпосередньо до дня смерті проживала в АДРЕСА_2

Згідно довідки Сасівської сільської ради Виноградівського району № 155 від 27.02.2018 року на день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7, їй належав житловий будинок в АДРЕСА_2 на підставі погосподарської книги НОМЕР_2 особовий рахунок НОМЕР_3.

Згідно довідки Сасівської сільської ради Виноградівського району № 158 від 27.02.2018 року вулицю АДРЕСА_4 в с.Сасово було перейменовано на вулицю АДРЕСА_1.

Також згідно довідки Сасівської сільської ради Виноградівського району № 1905 від 31.10.2001 року, на день смерті ОСОБА_3 їй належав будинок в АДРЕСА_1 на підставі погосподарської книги НОМЕР_2 особовий рахунок НОМЕР_3.

Будівництво житлового будинку ОСОБА_3 дійснювалось у відповідності до закону, про що свідчить наявність: будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виготовленого 19.05.1982 року; свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР; акту відведення земельної ділянки у межах села (селища, міста) від 01.04.1982 року; дозволу районного архітектору Виноградівського району на виконання будівельних робіт; проекту забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку.

З даними документами позивачка звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори і отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок, але листом № 19/01-16 від 22.02.2018 року її було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, що залишився після смерті померлої ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 немає можливості, оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в разі відсутності вказаних документів рекомендовано звернутись до суду.

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 210 від 20.03.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та на підставі довідки Сасівської сільської ради від 27.02.2018 року № 154 рахується за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7. Вартість будинку станом на березень 2018 року становить 91 774 грн., згідно даних технічного паспорта він побудований в1982 році.

Відповідач по справі - рідна сестра позивачки та донька спадкодавця - ОСОБА_2 спадщину після смерті спадкодавця не прийняла. Згідно заяви до Виноградівської державної нотаріальної контори їй відомо про спадщину, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 і проживала в АДРЕСА_3, вона спадщину не прийняла, претензій не має та в суд за прийняттям спадщини звертатись не буде.

Інших спадкоємців немає, спадкова справа не заводилась.

У зв'язку з цим позивач просить визнати за ним право власності на спадковий будинок.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак до суду подано письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві (а.с.41).

Відповідачем подано до суду заяву про визнання позову. Розгляд справи просять провести без її участі (а.с.42).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати позивачки - ОСОБА_3 (а.с.6), після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи. Батько позивачки - ОСОБА_4 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7).

Мати і батько позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя № 7 від 15.03.2018 року, в якому містяться відомості про актовий запис № 17 від 22.10.1955 року (а.с.8).

Заповіту на випадок смерті мати не залишила, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом, який діяв на час відкриття спадщини.

Після смерті матері позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину в рядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року - вступила в управління та володіння спадковим майном, так як разом з спадкодавцем проживала в спадковому будинку на час її смерті і після її смерті, що підтверджується довідкою Сасівської сільської ради Виноградівського району № 160 від 27.02.2018 року, відповідно до якої на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 разом з нею були прописані і проживали в АДРЕСА_2 дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Згідно довідки Сасівської сільської ради Виноградівського району № 156 від 27.02.2018 року на день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7 вона була прописана і безпосередньо до дня смерті проживала в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно довідки Сасівської сільської ради Виноградівського району № 155 від 27.02.2018 року на день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7, їй належав житловий будинок в АДРЕСА_2 на підставі погосподарської книги НОМЕР_2 особовий рахунок НОМЕР_3 (а.с.11).

Згідно довідки Сасівської сільської ради Виноградівського району № 158 від 27.02.2018 року вулицю АДРЕСА_4 в с.Сасово було перейменовано на вулицю АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно довідки Сасівської сільської ради Виноградівського району № 1905 від 31.10.2001 року, на день смерті ОСОБА_3 їй належав будинок в АДРЕСА_1 на підставі погосподарської книги НОМЕР_2 особовий рахунок НОМЕР_3 (а.с.13).

Будівництво житлового будинку ОСОБА_3 здійснювалось у відповідності до закону, про що свідчить наявність: будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виготовленого 19.05.1982 року; свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР; акту відведення земельної ділянки у межах села (селища, міста) від 01.04.1982 року; дозволу районного архітектору Виноградівського району на виконання будівельних робіт; проекту забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку (а.с.28, 29, 30, 31, 32).

З даними документами позивачка звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори і отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок, але листом № 19/01-16 від 22.02.2018 року її було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, що залишився після смерті померлої ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 немає можливості, оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в разі відсутності вказаних документів рекомендовано звернутись до суду (а.с.33).

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 210 від 20.03.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та на підставі довідки Сасівської сільської ради від 27.02.2018 року № 154 рахується за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7. Вартість будинку станом на березень 2018 року становить 91 774 грн., згідно даних технічного паспорта він побудований в1982 році (а.с.24, 25-27).

Відповідач по справі - рідна сестра позивачки та донька спадкодавця - ОСОБА_2 спадщину після смерті спадкодавця не прийняла. Згідно заяви до Виноградівської державної нотаріальної контори їй відомо про спадщину, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 і проживала в АДРЕСА_3, вона спадщину не прийняла, претензій не має та в суд за прийняттям спадщини звертатись не буде (а.с.21, 22, 23).

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом УРСР (1963 р.).

Відповідно до ст.524 ЦК України 1963р спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК України 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549).

Згідно ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті померлої ОСОБА_3 спадщину прийняла, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 70,5 кв.м., в тому числі житловою площею 57,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо