Справа № 450/2962/14-ц Провадження № 8/450/6/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника заінтересованої особи (позивача) ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: позивач ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка надійшла на розгляд суду 12.09.2017 року, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року у справі №450/2962/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; призначити справу до нового розгляду та прийняте нове рішення, яким у задоволенні відмовити повністю, встановив:

позиція заявника: Соломянським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві за заявою ОСОБА_6 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003746 від 06.04.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України підроблення документів. 10.08.2017 року постановою слідчого СВ Соломянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 було закрито кримінальне провадження №0003746 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування слідством було встановлено ряд фактичних обставин, які мають суттєве значення та є підставою для перегляду рішення суду від 26.05. 2015 року за нововиявленими обставинами. У постанові про закриття кримінального провадження від 10.08. 2017р., в ході досудового розслідування, слідчим було винесено постанову про проведення судово економічної експертизи у зазначеному кримінальному провадженні, після чого, у відповідь на постанову було отримано висновок експерта за результатом проведення судово-економічної експертизи № 01/05-17 від 22.05.2017 року, відповідно до якого: за наданими на дослідження матеріалами, надання ОСОБА_3 позики в розмірі 537 00 доларів США ОСОБА_1 за договором позики від 01.01.2010 року документально не підтверджується.

Позиція заінтересованої особи ОСОБА_3: заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскільки обставини зазначені як нововиявлені такими не є.

Позиція заінтересованої особи ОСОБА_5: не прибув за викликом суду, який був скерований за адресою: м. Одеса, вул. 1 лінія, 9.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Рішенням Пустомитівського Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року у справі №450/2962/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ухвалено позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити частково; стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) суму основного боргу за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 537 700,00 (пятсот тридцять сім тисяч сімсот ) доларів США; проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 279 014,74 доларів США (двісті сімдесят девять тисяч 14 доларів США 74 центи); 3% річних в розмірі 18 997,00 (вісімнадцять тисяч девятсот девяносто сім ) Доларів США, в гривневому еквіваленті по курсу Національного Банку України, станом на час виконання рішення суду; стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) понесені судові витрати по сплаті судового збору, в тому числі за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 3889,07 грн. ( три тисячі вісімсот вісімдесят девять гривень 07 коп.); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.10. 2015 року ухвалено: рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2015 року змінити, зменшивши суму боргу, що підлягає до стягнення , а відтак частину другу резолютивної частини викласти в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) суму основного боргу за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 537 700 (пятсот тридцять сім тисяч сімсот) доларів США; проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 277 836, 22 доларів США (двісті сімдесят сім тисяч вісімсот тридцять шість доларів 22 центи); 3% річних за період з 01 червня 2014 року по 10 березня 2015 року в розмірі 18 969,60 (вісімнадцять тисяч девятсот шістдесят девять доларів США 60 центів)». В решті рішення суду залишити без змін.

Позивачем із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог заявлено такі вимоги: стягнути в його користь із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 12 311 741,10 грн., проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 6 388 613,06 грн., індекс інфляції в розмірі 3 889 673,76 грн., 3% річних в розмірі 434 975,16 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням судів першої та апеляційної інстанції, крім іншого, встановлено:

що 01.01.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_1, а ОСОБА_1 приймає у власність від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 537 700,00 доларів США та зобовязується повернути ОСОБА_3 таку ж суму грошових коштів, а саме 537 700,00 доларів США до 01.06.2014 року. Вказаний договір підписано з однієї сторони ОСОБА_3, а з другої сторони ОСОБА_1 від імені якої на підставі довіреності від 14.03.2008 року за № 431 діяв представник ОСОБА_8

Позивачем ОСОБА_3 умови договору позики грошових коштів було виконано та у відповідності до п. 3 договору, 28.01.2010 року перераховано грошові кошти в сумі 537 700,00 доларів США на рахунок ОСОБА_1 № 299 в КФ ВАТ СКБ «Дністер» м. Київ, МФО 300722, що підтверджується довідкою ВАТ СКБ «Дністер» від 14.03.2014 року за № 601 93/ЛК та копією меморіального валютного ордеру № 6 від 28.01.2010 року. Крім цього, як вбачається із довідки ВАТ СКБ «Дністер» від 14.03.2014 року за № 601- 93/ЛК саме 28.01.2010 року ОСОБА_3 здійснив приватний переказ в сумі 537 700,00 доларів США ОСОБА_1 Дані кошти було використано ОСОБА_1 для погашення її кредиту отриманого у ВАТ СКБ «Дністер» за № 5990/1 від 14.03.2008 року, а саме погашено: прострочений кредит в сумі 488 346,15 доларів США, прострочені відсотки по кредиту в сумі 38 766,55 доларів США та прострочені відсотки по кредиту в сумі 10 404,48 доларів США згідно кредитного договору № 5990/01 від 14.03.2008 року, що підтверджується копіями меморіальних ордерів за № 437, 438, 439 від 28.01.2010 року. В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 порушила умови договору та у визначений договором строк, а саме до 01.06.2014 року не повернула отримані кошти та проценти за користування грошовими коштами. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що між сторонами був укладений договір позики, основна сума боргу відповідача перед позивачем за договором становить суму у розмірі 537 700,00 (пятсот тридцять сім тисяч сімсот) доларів США доведена повністю, а тому підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Відповідно до п. 2 Договору, за користування грошовими коштами ОСОБА_1 зобовязана сплатити ОСОБА_3 проценти, виходячи із ставки 10% щорічно від суми, що зазначена в п. 1 даного Договору. Відтак, сума процентів, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 становить грошову суму в розмірі 279 014,74 доларів США.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги те, що зобов'язання має виконуватися належним чином, а у випадку неналежного виконання чи невиконання зобов'язання боржник має понести відповідальність перед кредитором, з відповідача підлягає стягненню 18 997,00 доларів США - 3 % річних від простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України, щодо простроченої суми боргу згідно договору позики від 01.01.2010 року.

В ході судового розгляду даної судової справи суд неодноразово витребовував від відповідача та його представників належні письмових доказів (зокрема, квитанція, платіжне доручення, меморіальний ордер тощо), які б підтверджували факт погашення ОСОБА_1 кредитних зобовязань перед ВАТ СКБ «Дністер» (тіла кредиту та прострочених процентів) згідно договору № 5990/1 від 14.03.2008 року за рахунок належних їй (власних) грошових коштів, однак жодних письмових доказів на підтвердження цього Відповідачем та його представниками представлено не було.

Щодо неотримання ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики від 01.01.2010 року суд зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Що ж стосується, посилання Відповідача та його представників на перевищення представником ОСОБА_8 повноважень, які були надані останньому згідно довіреності від 14.03.2008 року за № 431 з приводу підписання договору позики від 01.01.2010 року, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні 22.05.2015 року, як свідка було допитано ОСОБА_8, який пояснив, що розпочинаючи із 2008 року та до 2010 року представляв інтереси ОСОБА_1 з приводу придбання нерухомого майна, а саме земельної ділянки та житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 47, пошуку грошових коштів на придбання останнього, укладення кредитного договору та договору іпотеки із ВАТ СКБ «Дністер» та зняття усіх обтяжень після погашення кредитних зобовязань перед Банком, що ним належним чином було виконано, а усі дії були погоджені ним із ОСОБА_1 та прийнято нею відповідне виконання, а також зазначив, що розпочинаючи із 2008 року та до моменту звернення ОСОБА_3 до Пустомитівського районного суду Львівської області із позовом про стягнення заборгованості, ОСОБА_1 жодного разу не ставила будь яких вимог чи претензій до ОСОБА_8 як представника, якому за цей період ОСОБА_1 було видано три довіреності, а саме: довіреність від 16.02.2008 року за № 655, довіреність від 14.03.2008 року за № 431, довіреність від 29.01.2010 року за № 36.

Зокрема, з приводу підписання договору позики від 01.01.2010 року свідок ОСОБА_8 зазначив, що усі істотні умови вказаного договору були попередньо погодженні сторонами вказаного договору, а саме між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

28 січня 2010 року ОСОБА_3 перерахував ОСОБА_1 переказ на виконання договору позики від 01.01.2010 року в сумі 537 700,00 тис. дол. США, які були освоєні шляхом погашення кредитних зобовязань перед Банком (тіла кредиту та прострочених процентів) згідно договору № 5990/1 від 14.03.2008 року, що підтверджується довідкою СКБ «Дністер» від 14.03.2014 року за № 601 93/ЛК, копією меморіального валютного ордеру за № 6, за № 437, за № 438 та за № 439 від 28.01.2010 року. Після освоєння ОСОБА_1 грошових коштів перерахованих ОСОБА_3 на виконання умов договору позики від 01.01.2010 року, 29.01.2010 року ОСОБА_1 видала нову довіреність на ОСОБА_8 за № 36 відповідно до якої надала йому права щодо представництва інтересів ОСОБА_1 у всіх державних органах та установах, громадських та приватних організаціях, підприємствах, незалежно від підпорядкування і форм власності, в тому числі в органах нотаріату та банківських установах (їх філіях) з питань, що стосуватимуться зняття заборони відчуження (вилучення обєкта нерухомого майна) житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 47 та земельної ділянки, площею 0,1 га (кадастровий номер :72:252:0247), на якій розташований вищезазначений житловий будинок, а також вилучення відповідно запису з Державного реєстру іпотек.

Виготовлення довіреності від 29.01.2010 року за № 36 (на право зняття заборон по договору іпотеки) на наступний день після погашення за рахунок коштів ОСОБА_3 кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ВАТ СКБ «Дністер» підтверджує ту обставину, що ОСОБА_8 діяв в межах наданих йому повноважень, за попереднім погодженням та виключно в інтересах ОСОБА_1, яка своїми особистими діями прийняла отримані за договором позики від 01.01.2010 року грошові кошти на особовий рахунок у ВАТ СКБ «Дністер», користувалась та розпоряджалась цими коштами.

Такі дії ОСОБА_1 свідчать про прийняття нею договору позики до виконання, схвалення нею таким чином цього договору та усіх дій ОСОБА_8 в її інтересах як представника.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 30 січня 2010 року ОСОБА_1 було знято всі заборони на відчуження обєктів нерухомого майна, що розташовані по вул. Петра Радченка 47 у місті Києві, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на підставі листа Банку про те, що кредитні зобовязання ОСОБА_1 повністю виконані. Зняття заборон від імені ОСОБА_1 здійснював ОСОБА_8 на підставі довіреності від 29.01.10 року, що посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрована в реєстрі за № 36. Суд дослідивши письмові докази, які були долучені до матеріалів справи встановив, що відповідач ОСОБА_1 своїми особистими діями, а саме виготовленням довіреності 29.01.2010 року за № 36 з питань, що стосуватимуться зняття заборони відчуження (вилучення обєкта нерухомого майна) житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 47 та земельної ділянки, площею 0,1 га (кадастровий номер :72:252:0247), на якій розташований вищезазначений житловий будинок, а також вилучення відповідно запису з Державного реєстру іпотек, повністю прийняла отримані за договором позики від 01.01.2010 року грошові кошти на особовий рахунок у ВАТ СКБ «Дністер», користувалась та розпоряджалась цими коштами (а саме погасила кредит з метою збереження свого нерухомого майна), що свідчить про прийняття нею договору позики від 01.01.2010 року до виконання, схвалення нею таким чином цього договору та усіх дій ОСОБА_8 в її інтересах як представника, а тому посилання представників відповідача на перевищення ОСОБА_8 наданих йому у довіреності повноважень щодо підписання договору позики від 01.01.2010 року не заслуговують на увагу. Вищенаведена правова позиція викладена також в ухвалі Верховного суду України від 05.03.2008 року у справі № 6-21138св07.

Такі обставини встановлені судом першої інстанції. Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши докази прийшов до висновку що відповідач ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 537 000 дол. США від ОСОБА_3 Вказані висновки суду не спростовані судом апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції в своєму рішенні встановив:

становлено, що грошові кошти в сумі 537 700 доларів США позивачем було перераховано 28 січня 2010 року, а відтак, відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передачі грошей, тобто з 28 січня 2010 року, що відповідатиме і п. 1 договору позики, що було укладено між сторонами.

Відтак, розрахунок 10 відсотків за користування грошовими коштами, який позичальник зобовязаний сплатити позикодавцю відповідно до п. 2 вищевказаного договору позики, буде становити 537 700 доларів США х 10% х 1886 днів (з 28.01.10 р. по 10.03.15 р. (збільшення вимог позивачем) : 365 : 100 = 277 836 доларів та 22 центів США, а не 279 014,74 доларів. А тому 277 836 доларів та 22 центи США на час збільшення позовних вимог, виходячи із курсу долара (100 доларів = 2 289,7045), становитиме 6 361 628 грн. 43 коп.

Виходячи із зазначеного, загальна сума боргу із врахуванням суми позики та процентів (10) становить 815 536 доларів 22 центи, що еквівалентно 18 673 369 грн. 53 коп.

А відтак, виходячи з наведеного та п. 8 вищевказаного договору та враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України, 3 проценти річних від зазначеної вище суми - 815 536 доларів 22 центи, буде становити за період з 01 червня 2014 року (з дати, до якої відповідач повинна була повернути суму позики та відсотки за користування коштами) до 10 березня 2015 року (дати збільшення позовних вимог) 18 969 доларів 60 центів США (815 536,22 доларів х 3 відсотки х 283 дні : 365 : 100), що становить в еквіваленті 434 347 грн. 69 коп., а не 434 975,16 грн.

Загальна сума боргу становитиме 834 405,82 доларів США (537 700 + 277 836,22 + 18 969,60), що становить в еквіваленті 19 107 717 грн. 31 коп.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Постановою слідчого СВ Соломянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 було закрито кримінальне провадження №0003746 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення. У постанові про закриття кримінального провадження від 10.08. 2017р., встановлено, що в ході досудового розслідування, слідчим було винесено постанову про проведення судово економічної експертизи у зазначеному кримінальному провадженні, після чого, у відповідь на постанову було отримано висновок експерта за результатом проведення судово-економічної експертизи № 01/05-17 від 22.05.2017 року, відповідно до якого: за наданими на дослідження матеріалами, надання ОСОБА_3 позики в розмірі 537 00 доларів США ОСОБА_1 за договором позики від 01.01.2010 року документально не підтверджується.

Проте, як вказано вище, факт передачі ОСОБА_3 позики в розмірі 537 00 доларів США ОСОБА_1 за договором позики від 01.01.2010 року досліджувався судами першої і апеляційної інстанції. І суди прийшли до висновку про наявність в матеріалах справи № 450/2962/14-ц достатньої кількості допустимих та належних доказів на підтвердження факту передачі коштів за договором позики.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. П. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів у справі № 450/2962/14-ц. При розгляді справи № 450/2962/14-ц відповідачем та його представником суду не були надані висновки експертизи, які оцінювалися б судом, як дока передачі кошті. Судові експертизи з таких питань не призначалися в межах розгляду цивільної справи. Відповідачем та її представниками висновки експерти з питань, що досліджувалися в межах кримінального провадження суду надані не були. При цьому, таке право відповідача жодним чином не обмежувалося.

Таким чином, заява відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року у справі №450/2962/14-ц зводиться до переоцінки доказів, які судом досліджувалися.

За змістом ч. 4 ст. 424 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Згідно з принципом res judicata принципом остаточності рішення жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», пп.51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

З огляду на встановлені судом обставини не підлягає задоволенню заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: позивач ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка надійшла на розгляд суду 12.09.2017 року, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року у справі №450/2962/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Керуючись ст.ст. 259 261, 263, 429 ЦПК України, суд,

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: позивач ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка надійшла на розгляд суду 12.09.2017 року, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року у справі №450/2962/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_11