ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Харків

Справа № 612/403/16-ц

Провадження № 22ц/790/2002/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Афоніна К.О.

імена (найменування) сторін:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ»

відповідачі - селянське (фермерське) господарство «Костюченка Миколи Івановича», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113

розглянувши у розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_69 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року в складі судді Лобановської С.М. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» до селянського (фермерського) господарства «Костюченка Миколи Івановича», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113 про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання права власності на врожай,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року позовну заяву ТОВ дослідного сільськогосподарського підприємства «БВ» - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач ОСОБА_69 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки позивач та його представник не з'являлись в судові засідання з поважних причин про що повідомляли суд та подавали клопотання про відкладення розгляду справи.

Вважає необґрунтованими посилання суду на частину 1 статті 207 ЦПК України, тому що позивач належним чином повідомив суд про причини неявки в судове засідання та їх настання не залежало від його волі.

Судом не було надано жодної оцінки, що відповідачами по справі було подано заперечення проти позову, а оскаржуваною ухвалою було порушено право відповідача на вирішення питання в межах заявлених ним вимог. Не вирішення питання про право власності на врожай насіння соняшника 2016 року позбавить відповідача права на захист законного права власності.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від СФГ «Костюченко Миколи Івановича», в якому містяться вимоги про закриття апеляційного провадження, оскільки позивач звертався з апеляційною скаргою раніше і доводи відповідача вже були предметом розгляду колегії суддів апеляційного суду, про що зазначено в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2018 року та 28 вересня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника СФГ «Костюченко Миколи Івановича», обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи позовну заяву ТОВ ДСП «БВ» без розгляду, суд першої інстанції виходив с того, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи позивач повторно не з'явився в судові засідання.

З таким висновком суду судова колегія погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України (в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали) у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд має право постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, право суду залишити заяву без розгляду виникає за наявності належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, двократної, послідовної неявки позивача безпосередньо в судове засідання та відсутності його заяви про розгляд справи за його відсутності.

Матеріали справи свідчать , що у судове засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 30 серпня 2017 року, представник позивача Кріулін К.В. не з'явився, хоча був належним чином повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку смс (том 29 а.с. 136), та його заявою в судове засідання про перенесення слухання справи (том 30 а.с. 2).

Відповідно до поштового повідомлення директор ТОВ ДСП «БВ» Блошко В.М. також був повідомлений про час та місце слухання справи. Судова повістка ним отримана 31 липня 2017 року (том 29 а.с. 165).

Крім того, у судове засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 28 вересня 2017 року, представник позивача Кріулін К.В., не з'явився, хоча був належним чином повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку смс (том 30 а.с. 23).

Відповідно до поштового повідомлення директор ТОВ ДСП «БВ» Блошко В.М. також був повідомлений про час та місце слухання справи. Судова повістка отримана ним 04 вересня 2017 року (том 30 а.с. 54). Зазначений факт також підтверджується, наданою до суду електронною поштою 27 вересня 2017 року, заявою Блошка В.М. про перенесення судового засідання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач, який був обізнаний про час та місце розгляду справи, повторно (двічі підряд) не з'явився в судове засідання. Крім того, звертаючись до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи позивач та його представник не надавали належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного в клопотаннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач ухвалу про залишення його позову без розгляду оскаржував в апеляційному порядку, його скарга була залишена без задоволення. Так, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» відхилено. Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року залишено без змін.

Враховуючи, що суд повинен розглядати справу в межах заявлених позовних вимог, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала не може бути скасована за апеляційною скаргою відповідача.

Твердження, що відповідач звернувся з апеляційною скаргою на захист своїх прав, не мають правового значення для вирішення питання по суті, оскільки відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з самостійним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо закриття провадження у справі , судовою колегією відхиляються, оскільки вони не грунтуються на законі. ЦПК України не передбачає підстав закриття апеляційного провадження відкритого за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Цивільним процесуальним кодексом України (в редакції на час постановлення ухвали суду) імперативно встановлено, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов'язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об'єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов'язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах вищенаведених норм процесуального закону та матеріалах справи.

Судовим розглядом не встановлено підстав для скасування ухвали, передбачених ст.379 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_33 не підлягає задоволенню.

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_69 залишити без задоволення.

Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено 18 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді -