НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2985/17
№ 2/183/354/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:

розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 496,

встановив:

позивач звернувся до суду з означеним позовом.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 24 жовтня 2015 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем. Спору про поділ майна позивач не заявляє. Вказує причиною розпаду сімї сварки між сторонами, поведінку відповідача, різні погляди на шлюб та життя, матеріальне становище, внаслідок чого подальше спільне життя є неможливим. Вказує на припинення ведення спільного господарства з відповідачем. Просить змінити прізвище на дошлюбне.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала на те, що на час подання позовної заяви сторони проживали окремо, деякий період під час строку для примирення проживали разом, однак на момент розгляду справи знову проживають окремо. Причиною для розірвання шлюбу вказала сварки та непорозуміння між нею та відповідачем, родиною відповідача. Зазначає, що втратила почуття любові та взаємоповаги до відповідача. Вона бажає розірвати шлюб, а дії відповідача не призвели до примирення подружжя.

Відповідач заперечив проти розірвання шлюбу. Вказав на те, що під час вжитих судом заходів з примирення подружжя сторони проживали разом, дійшли порозуміння, ним вживалися дії, спрямовані на збереження сімї, які мали результат та позивач погодилася не розривати шлюб. Однак, до дати судового засідання між нею та його родичами сталася сварка, внаслідок якої позивач змінила свою позицію. Вказуючи на тимчасовість позиції позивача щодо розірвання шлюбу просить відмовити в позові.

Судом застосовувалися заходи з примирення подружжя, ухвалою від 07 грудня 2017 року надавався час для примирення, які результатів не досягли, про що свідчить позиція позивача, висловлена в судовому засіданні.

Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

24 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу - Полушко) ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 496 /а.с.6/.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.7/.

З визнаних сторонами обставин вбачається, що на момент розгляду справи сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують.

Матеріали справи свідчать про наявність конфліктів між позивачем та відповідачем з приводу збереження шлюбу та поглядів на життя, про що свідчить спілкування між сторонами через засоби звязку /а.с.22-43, 54-73/.

При вирішенні спору суд виходить з наступних норм законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено нормами ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності до чч.1, 2 ст.21 ЦК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Згідно з ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За ч.1 ст.106 СК України визначено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Також, за ч.1 ст.107 СК України, шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя: 1) визнаний безвісно відсутнім; 2) визнаний недієздатним.

Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням визнання учасниками справи тих фактів, що сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, позивач вказує на необхідності розірвання шлюбу, відсутності почуття любові до відповідача та враховуючи, що заходи з примирення подружжя результатів не дали, позивач не має вільної згоди на шлюб з відповідачем на час розгляду справи, суд приходить до висновку, що аргументи позивача про фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем та неможливість збереження сім`ї, наведені нею в якості підстав для звернення з позовом обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Також, враховуючи те, що станом на момент розгляду справи сторони перебувають у шлюбі між собою та внаслідок наявності у сторін неповнолітньої дитини не мають можливості подати до органів, що здійснюють державну реєстрацію розірвання шлюбу відповідну заяву в силу вимог ст.106 СК України, позивач наполягає на тому, що не бажає продовжувати сімейні відносини з відповідачем суд приходить до висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересами позивача та забезпечення інтересів позивача в силу ст.112 СК України неможливо захистити іншим шляхом, ніж шляхом ухвалення відповідного судового рішення. І в зв`язку з підтвердженням матеріалами справи факту того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Качур», яке вона просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Полушко».

При цьому, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору в сумі 640,00 грн., задоволення позову - суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП НОМЕР_2) - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 496.

Під час державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінити на дошлюбне «Полушко».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 квітня 2018 року.

Суддя Д.О. Парфьонов