печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2018 р. Печерськийрайонний суд м. Києва в складі:

головуючогосудді - Остапчук Т.В.,

при секретарі - Медведєвій М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

17.05.2018 року позивачкою подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, а саме: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 41, 4 кв.м., нежитлове приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 69 кв.м.., частина з яких належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву про забезпечення позову, в межах заявлених позовних вимог, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149,150 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на ј частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 41, 4 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00, що зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Накласти арешт на 1/6 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 69 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 82, що зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

В іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Визначити строк дії ухвали до 18.05.2021р.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва.

Суддя Остапчук Т.В.