Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/3747/17 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 43 Доповідач Коломієць О.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Галацевич О.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/3747/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2018 року, яке ухвалено суддею Шульгою О.М. в м. Коростені Житомирської області

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі заповіту від 16.03.2006 року та рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 жовтня 2007 року належить на праві приватної власності 7/8 часток будинку № 13 по вул. О.Кобилянської в м.Коростені Житомирської області. Відповідач ОСОБА_3 без будь-яких правових підстав, не представляючи документи, які підтверджують її право власності на 1/8 частину будинку в порядку спадкування після смерті колишнього власника ОСОБА_4, незаконно проникла та зайняла частину даного будинку. Посилаючись на ті обставини, що позивач є одноосібним власником вказаного будинку, остання просить усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_3 із житлового будинку №13 по вул. О.Кобилянської у м. Коростені.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, без проведення належного дослідження всіх доказів у справі та надання їм відповідної оцінки. Судом не взято до уваги, що позивач, відповідно до заповітів ОСОБА_6, ОСОБА_7, рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.10.2007 року, з урахуванням виготовленої технічної документації, є єдиним законним власником спірного будинку, а тому вона з урахуванням вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України не може бути позбавлена права власності чи обмежена у його здійсненні.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги зазначивши, що на сьогоднішній день вона є співвласником спірного будинку, який поділений в натурі між сторонами відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду від 08.10.2012 року у справі №2-3/11.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела порушення відповідачем її права власності, оскільки з встановлених в ході розгляду справи обставин вбачається, що сторони у справі є співвласниками спірного будинку.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Під час розгляду справи було встановлено, що право власності позивача ОСОБА_2 на спірний будинок набуто за правом спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої 01.05.2006 року у вигляді 3/8 часток будинку №13 по вул.О.Кобилянської в м.Коростені Житомирської області.

Відповідач ОСОБА_3 є власником 5/8 часток вказаного будинку за договором дарування, посвідченого 12.04.2008 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_8С, в якому дарувальником зазначено ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 був визнаний інвалідом 1 групи, знаходився в Коростенському центрі соціального захисту та реабілітації громадян похилого віку, згідно діючого законодавства мав право на обовязкову долю в спадщині, тому, незалежно від наявності заповіту ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 отримав за правом спадкування після смерті матері та батька 5/8 часток будинку, які на підставі вищевказаного договору відчужив на користь ОСОБА_3

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 08.10.2012 року у справі №2-3/11 поділено в натурі садибу №13 по вулиці О.Кобилянської в м.Коростень Житомирської області відповідно до належних сторонам часток та виділено ОСОБА_3 62/100 частки вказаного будинку, а ОСОБА_2 - 38/100 часток, відповідно. Одночасно зобовязано сторони провести відповідні облаштування для ізоляції окремих виділених частин будинку.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 13.12.2016 року у справі №279/2507/16-ц ухвалено про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будинку №13 по вул.О.Кобилянської в м.Коростені Житомирської області обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на житловий будинок в цілому.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши під час розгляду справи, що відповідач, будучи співвласником 62/100 частки вказаного будинку, правомірно вселилась та проживає у належній їй на підставі договору дарування і виділеній в натурі частині будинку, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем її вимог щодо одноосібного володіння та чинення відповідачем її перешкод в користуванні будинком, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 травня 2018 року.

Головуючий: Судді: