ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5629/14
провадження № 2/753/1041/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"23" травня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Слаква О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Авто», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЦК-Авто», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ореон-Трейд», ОСОБА_8 про визнання договорів недійсними, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9, діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_7, ТОВ «Глобал-Авто», ТОВ «АЦК-Авто», ТОВ «Ореон-Трейд», ОСОБА_8, неодноразово змінюючи на доповнюючи свої вимимоги, в останній редакції від 20 квітня 2018 року (а.с.252 том 2), про визнання договорів недійсними. Мотивуючи свої вимоги тим, щовін з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбу в період з 17 липня 1998 року, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2012 року розірвано. В період якого ними як подружжям набуто майно, серед якого й автомобіль «Nissan Note», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на ім»я ОСОБА_3 Проте останньою вказаний автомобіль був відчуджений 27 червня 2012 року ОСОБА_7 без його, як співвласника цього майна, згоди. Вважає, що це майно набуте за час шлюбу, є об»єктом права спільної сумісної власності, здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно, на підставі ч.2 ст. 65 СК України, просить визнати вказаний правочин недійсним. Вподальшому, 05 листопада 2014 року ОСОБА_7 відчужила автомобіль ОСОБА_6, а 07 листопада 2014 року ОСОБА_6 відчужив автомобіль ОСОБА_5, а 29 березня 2016 року ОСОБА_5 відчужила автомобіль ОСОБА_10 Відповідно, у зв»язку із рядом відчужень вказаного автомобіля просить визнати всі угоди недійсними.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11, діючий на підстві довіреності від 10 серпня 2016 року (а.с.181 том 2), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, тим самим поновивши права позивача в межах спільної сумісної власності на спірне рухоме майно.
Відповідачі в судове засідання повторно не з»явивилися, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду).
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що сторони перебували перебували у зареєстрованому шлюбу в період з 17 липня 1998 року, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2012 року розірвано (а.с. 4, 5-6 том1).
В період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як подружжям набуто майно, серед якого й автомобіль «Nissan Note», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на ім»я ОСОБА_3 (а.с.11 том 1).
Вказаний автомобіль був відчуджений ОСОБА_3 27 червня 2012 року ОСОБА_7 без згоди ОСОБА_2, як співвласника цього майна.
Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого із подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо договір виходить за межі друбного побутового (ч.2 ст. 65 СК України).
Оскільки автомобіль вважається спільною суміною власністю сторін, був відчуджений одним із співвласників без згоди іншого, такий правочин на підставі ч.2 ст. 65 СК України, є недійсним.
Проте, при вирішенні даного спору суд враховує рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року, яке набуло чинності, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, й зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яким спірний автомобіль визнаний спільною сумісною власністю колишнього подружжя, й вимога ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 половини вартості від відчуженого ОСОБА_3, без згоди ОСОБА_2, транспортного засобу в рахунок компенсації, задоволена (а.с.264-266).
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Зважаючи на наявність вказаного рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 половини вартості від відчуженого нею, без згоди ОСОБА_2, транспортного засобу в рахунок компенсації, позов про визнання договорів недійсними підлягає відмові у задоволенні, оскільки рішенням суду про поділ майна подружжя поновлені (захищені) права позивача щодо вказаного автомобіля.
За наявності вказаного рішення суду про поділ майна подружжя, суд не вправі прийняти рішення про задоволення позову, оскільки воно суперечитиме постановленому рішенню про поділ майна, до предмету поділу якого входив й спірний автомобіль, правовий режим якого визначений таким рішенням, яке набуло чинності.
На підставі викладеного, ч.2 ст. 65, ч.ч.1, 2 ст. 68 СК України, ч.2 ст. 369 ЦК України, керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, з урахуванням п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2012 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Авто», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЦК-Авто», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ореон-Трейд», ОСОБА_8 про визнання договорів недійсними, - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Суддя: Коренюк А.М.