Справа № 132/3916/17
Провадження № 22-ц/772/920/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 рокуСправа № 132/3916/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Берегового О.Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Марчук В.С.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року ухваленого в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленка І.В., у цивільній справі за позовом приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Нападівське" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання поновленими договорів оренди землі та визнання додаткових угод укладеними,

в с т а н о в и в :

Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Нападівське" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання поновленими договорів оренди землі та визнання додаткових угод укладеними, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 27 липня 2012 року позивач уклав договори оренди землі з ОСОБА_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4) номер державної реєстрації договору: НОМЕР_5, дата державної реєстрації 23 серпня 2012 року, ОСОБА_4 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7 номер державної реєстрації договору: НОМЕР_6 дата державної реєстрації 23 серпня 2012 року та ОСОБА_5 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8) номер державної реєстрації договору: НОМЕР_9, дата державної реєстрації 23 серпня 2012 року строком на п'ять років.

У зв'язку із закінченням терміну дії договору і бажанням продовжувати договірні стосунки, позивачем в середині червня 2017 року були направлені відповідачам засобами поштового зв'язку проекти додаткової угоди про продовження дії договорів оренди землі.

Не отримавши у відповідь жодних повідомлень або пропозицій позивач продовжив використовувати вказані вище земельні ділянки, однак 29 листопада 2017 року ним було отримано однакові за змістом письмові заяви від відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з вимогою звільнити належні їм на праві власності земельні ділянки у зв'язку з закінченням дії Договору.

Враховуючи вищевикладене, вважаючи, що відповідачами порушується його переважне право на поновлення договорів оренди земельних ділянок, позивач просив визнати додаткові угоди до договорів оренди землі від 27 липня 2012 року з ОСОБА_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4), ОСОБА_4 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7, ОСОБА_5 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8) укладеними, а самі договори оренди землі поновити на новий термін.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року позов приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Нападівське" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання поновленими договорів оренди землі та визнання додаткових угод укладеними задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на новий строк.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість просив оскаржуване рішення скасувати та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляція мотивована тим, що позивач ПОСП «Нападівське», перебуваючи з відповідачем ОСОБА_3 в трудових відносинах, користуючись посадою керівника та своїм зверхнім ставленням, маючи на меті корисливий мотив щодо захвату земельної ділянки, не взяв до уваги усних заперечень та повідомлень про небажання продовжувати термін дії договору оренди земельної ділянки ОСОБА_3, про які останній повідомляв позивача у місячний термін після отримання листів-повідомлень. Також, апелянт зазначив, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не передбачає визнання додаткової угоди укладеною та поновлення договору оренди землі на новий термін.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції частково не відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 липня 2012 року між приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Нападівське» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені договори оренди земельних ділянок, а саме площею 2,7778 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_4), який зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 23 серпня 2012 року НОМЕР_10, площею 2,8493 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_7, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 23.08.2012 року НОМЕР_11 та площею 3,0740 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_8), зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 23 серпня 2012 року НОМЕР_12 відповідно.

Згідно умов вищевказаних договорів відповідачі передали, а позивач прийняв в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення строком на 5 років (п. 8 договору) та зобов'язався використовувати земельні ділянки на умовах договору з кожним з відповідачів та сплачувати за користування ними орендну плату.

На період дії строку даних договорів та після закінчення строку їх дії ПОСП «Нападівське» належним чином та відповідно до умов укладених між сторонами договору, виконувало свої обов'язки орендаря, використовувало земельні ділянки за призначенням у власних інтересах, сплачуючи орендну плату.

Пунктом 8 та 30 зазначених договорів передбачено, що після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновити договір на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

17 червня 2017 року позивач направив кожному з відповідачів лист-повідомлення про намір поновити договір оренди землі, до якого було долучено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки.

Зазначені листи були отримані відповідачами 23 червня 2017 року, про що свідчать копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 62,67,72).

Як свідчать матеріали справи і не заперечувалось сторонами позивач продовжує використовувати вказані вище земельні ділянки.

29 листопада 2017 року на адресу ПОСП «Нападівське» надійшли однакові за змістом письмові заяви від кожного з відповідачів з вимогою про звільнення земельних ділянок, належних останнім на праві власності в зв'язку з закінченням строку дії договору.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Частинами першою-п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України, у якій законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, передбачене ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено.

Як встановлено місцевим судом, ПОСП «Нападівське» є добросовісним орендарем, який: з метою скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди, направляв відповідачам лист-повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди, до якого було додано проект додаткової угоди; на період дії строку договору оренди земельних ділянок, належних відповідачам та після закінчення строку дії такого, тобто після 23 серпня 2017 року, належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виконувало свої обов'язки орендаря, використовувало земельну ділянку за призначенням у власних інтересах, за що сплачувало відповідачу орендну плату.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом одного місяця після закінчення строку дії договорів не звернулись до позивача з листом-повідомленням з запереченнями у його поновленні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що конклюдентні дії ПОСП «Нападівське» а саме продовження користування спірними земельними ділянками та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договорів, свідчить про намір підприємства скористатися своїм переважним правом та поновити договори оренди землі, строк дії яких закінчився, що підтверджує наявність підстав визнання договорів оренди землі від 27 липня 2012 року укладених між приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Нападівське» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поновленими.

Доводи заявника стосовно усного повідомлення директора ПОСП «Нападівське» про небажання продовжувати дію договору оренди належної йому земельної ділянки такий висновок не спростовують, оскільки ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" передбачає подачу заперечень у поновленні договору оренди землі шляхом направлення відповідного листа-повідомлення. Крім того, зазначені доводи не підтверджені відповідними доказами.

Не є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині і направлення відповідачами ПОСП «Нападівське» письмових заяв з вимогою про звільнення земельних ділянок, належних останнім на праві власності в зв'язку з закінченням строку дії договору, оскільки вони були надіслані поза межами місячного терміну з дня закінчення строку їх дії.

Разом з тим, згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пред'являючи вимоги про визнання додаткових угод укладеними позивач, таким чином, просить суд змінити умови договору. Однак, в даному випадку, додаткові угоди не можуть визнаватись укладеними, оскільки зміни, запропоновані позивачем, стосуються істотних умов, а саме строку дії договору, орендної плати, порядку його припинення та розірвання, тощо, що є абсолютним правом на вільне волевиявлення відповідачів.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання додаткових угод до договорів оренди землі від 27 липня 2012 року з ОСОБА_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4), ОСОБА_4 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7, ОСОБА_5 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8) укладеними.

Враховуючи викладене, рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року слід скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог про визнання додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок укладеними та задовольнивши вимоги про визнання останніх поновленими.

Враховуючи на часткове задоволення апеляційної скарги та позовної заяви слід розподілити судові витрати понесені учасниками справи пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 259, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року скасувати.

Позовні вимоги приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Нападівське" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання поновленими договорів оренди землі та визнання додаткових угод укладеними задовольнити частково.

Визнати поновленим договір оренди землі від 27 липня 2012 року, укладений між ПОСП «Нападівське» та ОСОБА_3, щодо земельної ділянки площею 2,7778 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Визнати поновленим договір оренди землі від 27 липня 2012 року, укладений між ПОСП «Нападівське» та ОСОБА_4, щодо земельної ділянки площею 2,8493 га, кадастровий номер НОМЕР_13

Визнати поновленим договір оренди землі від 27 липня 2012 року, укладений між ПОСП «Нападівське» та ОСОБА_5, щодо земельної ділянки площею 3,0740 га, кадастровий номер НОМЕР_8, що розташована на території Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нападівське» (22413, вул.Першотравнена, 3 с. Нападівка Калинівського району Вінницької області, п/р601 в АТ «Укрсиббанк» МФО 351005, ) 2400 грн. витрат по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам.

Стягнути з приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нападівське» (22413, вул. Першотравнена, 3 с. Нападівка Калинівського району Вінницької області, п/р601 в АТ «Укрсиббанк» МФО 351005, ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 3600,00 грн. судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 травня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: