АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.05.2018 року м. Одеса

справа №523/10564/17

провадження №22-ц/785/3642/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

заявник-ОСОБА_6,

представник заявника-ОСОБА_3,

заінтересована особа-старший державний виконавець примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко Анна Володимирівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Пояркової Катерини Миколаївни на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2017 рокуу складі судді Кисельова В. К.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_6 звернулась зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. ( далі-державний виконавець) на підставі ст.383 ЦПК України (а.с.1).

Державний виконавець Мельниченко А.В. заперечення на скаргу не надала, справа розглянута у її відсутність.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2017 року скарга задоволена частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Мельниченко А.В. щодо несвоєчасного внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта відомостей про скасування обтяжень за виконавчим провадженням ВП №52400949, згідно постанови про повернення виконавчого документу від 26 травня 2017року(а.с.34-36).

22 грудня 2017року представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Пояркова К.М., яка не була учасником судового процесу у даній справі, подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги в повному обсязі (а.с.25,44-45).

Неправильність ухвали суду обґрунтовано неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності державного виконавця Мельниченко А.В., без огляду матеріалів виконавчого провадження, без з'ясування фактичних обставин, без залучення до участі у справі стягувача за виконавчим провадженням-ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи заявник ОСОБА_7 та її представник, державний виконавець Мельниченко А.В., яка працює на своїй посаді, а також представник апелянта в судове засідання не з'явилися, що відповідно до правил ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Як зазначалось вище, у липні 2017 року ОСОБА_6 звернулась зі скаргою до суду на підставі ст.383 ЦПК України 2004 року.

Із змісту скарги вбачається, що заявник оскаржувала бездіяльність державного виконавця Мельниченко А.В., оскільки оскарження бездіяльності органу примусового виконання рішень на підставі ст.383 ЦПК України 2004 року не передбачено.

Таким чином, суб'єктом оскарження є державний виконавець, предметом оскарження-його бездіяльність, і саме ці вимоги розглянув суд першої інстанції.

Відповідно до правил ст.38 ЦПК України 2004 року сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи у справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто чи через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. При цьому повноваження представника фізичної особи підтверджує належним чином посвідчена довіреність (ч.ч.1,2ст.42 ЦПК України 2004 року).

Апеляційним судом встановлено, що своїм правом приймати участь у справі особисто або через представника державний виконавець Мельниченко А.В. не скористалась.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч.1 ст. 352 ЦПК України).

Відповідно до правил ч.1 ст.60 ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 року, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Своїм правом оскаржити судове рішення особисто або через представника державний виконавець Мельниченко А.В. також не скористалась.

Натомість апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції подано представником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Поярковою К.М., яка діяла на підставі довіреності від 06 липня 2017 року, виданої начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шапошником В.В. (а.с.25).

При цьому колегія суддів зазначає, що у розумінні ст.ст.58-60 ЦПК України відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не є представником (в т.ч. законним представником) державного виконавця Мельниченко А.В., а також те, що апеляційна скарга не містить доводи про те, що оскаржуваною ухвалою порушено права та інтереси органу, який здійснює примусове виконання рішень.

Таким чином апеляційним судом встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2017 року права, свободи, інтереси та (або) обов'язки відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області як органу, який здійснює примусове виконання рішень, не вирішувалися.

Відповідно до п.3ч.1ст.362 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст.ст.362,368 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22 травня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області: Г.Я.Колесніков