РІШЕННЯ

Іменем України

(повне)

08 травня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участі:

секретаря судового засідання - Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спора - Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне.

30.06.2012 року вона з ОСОБА_6 уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

17.11.2017 року між нею та ОСОБА_6 шлюб було розірвано на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17.11.2017 року.

З грудня 2014 року ОСОБА_6 перестав спілкуватися з дитиною та цікавитися про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не піклується про стан її здоров'я.

З цього часу ОСОБА_6 не надає ніякої матеріальної допомоги на виховання дитини. 21.09.2017 року Краматорським міським судом Донецької області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5, але відповідач не виконує це рішення, що підтверджується довідкою головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.12.2017 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість за аліментами в сумі 4886,66 грн.

У зв'язку з бойовими діями та тимчасовою окупацією м. Донецька, вона була змушена разом з дочкою переїхати на місце проживання в м. Краматорськ. Після переїзду дочка почала відвідувати дошкільний навчальний заклад. За період відвідування дитсадка за три роки ОСОБА_6 жодного разу не з'явився в дошкільний заклад, не приймав участі у заходах, які відбувалися за участю дитини, не відвідував батьківські збори.

Вихованням дочки вона займається самостійно.

Вважає, що ОСОБА_6 свідомо ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, долею дочки, її життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про її майбутнє, матеріальної та моральної підтримки не надає, тому вона просить позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5

В судовому засідання позивач та її представник підтримали заявлені вимоги, позивач зазначила, що з грудня 2014 року ОСОБА_6 не цікавиться дитиною, не приймає участі у її житті, матеріальної допомоги не надає. Останній раз вона бачила відповідача при розірванні шлюбу, при цьому бажання побачити дитину у нього не виникло.

В судовому засіданні була допитана малолітня ОСОБА_5, яка суду пояснила, що вона відвідує дитячий садок, батька бачила влітку того року. Вона з батьком добре поспілкувалася, вони ходили гуляти. З батьком не бажає спілкуватися, оскільки мама та батько сваряться.

Свідок ОСОБА_3 в суді пояснила, що з ОСОБА_1 вона познайомилась у дворі, коли гуляли з дітьми. Вона працює у дитячому садочку, ОСОБА_1 водить в садочок дочку в сусідню групу. Батька дитини вона ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_1 самостійно виховує дочку, батька дитини вона ніколи не бачила, про його участь у вихованні дитини їй нічого не відомо.

Представник органу опіки та піклування Краматорської міської ради надав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 27.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6. (а.с. 17).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17.11.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано. (а.с. 18).

На підставі судового наказу, виданого Краматорським міським судом Донецької області від 21.09.2017 року, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, з 19.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 19)

Відповідно з довідкою, виданою головним державним виконавцем 14.12.2017 року, заборгованість ОСОБА_6 за аліментами складає 4886,66 грн. (а.с. 21).

Згідно довідки про склад сім'ї 01-19/379-1631, ОСОБА_1 проживає разом з дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою : АДРЕСА_1. (а.с. 4).

Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 21.03.2018 року, орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 56)

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Суд вважає, що такі обставини були доведені в судовому засіданні наданими доказами позивачем, які доводять, що вихованням дитини займається лише ОСОБА_1, а також показаннями свідків, які підтвердили, що ОСОБА_6 не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує дочку, не відвідує останню.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми обов'язками відповідачем.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своєї дочки, участі у її вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться долею дочки і вважає, що позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 12,13,81, 89,141,263,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання якого : АДРЕСА_2, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання якого : АДРЕСА_2, судовий збір на користь держави 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 14 травня 2018 року.

Суддя: