АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-459/2000 Номер провадження 22-ц/786/879/18Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 лютого 2018 року

у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову

за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_3звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій зазначив, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2000 року накладено арешт на частину житлового будинку № 41 по вул. Олеся Гончара (раніше Піонерська) в м. Кременчуці. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 березня 2000 року позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 3000 грн. Вказує, що дане рішення ним було виконано в добровільному порядку, що підтверджується довідкою про наявність/відсутність виконавчих проваджень.

Просив скасувати заходи по забезпеченню позову накладені ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2000 року по цивільній справі № 2-45/2000 за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у вигляді зняття арешту з майна, що належить йому на праві власності (реєстраційний номер обтяження: 1710046, зареєстроване 24 лютого 2005 року за №1710046 Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 16С від 14 червня 2000 року).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 лютого 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Скасовано забезпечення позову, вжитого ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2000 року у справі № 2-45/2000 за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у вигляді зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_3 на праві власності (реєстраційний номер обтяження: 1710046, зареєстроване 24 лютого 2005 року за №1710046 Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 16С від 14 червня 2000 року).

Не погодившись з зазначеною ухвалою її оскаржила ОСОБА_2, в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду скасувати та винести нову, якою відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не зявився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 1999 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2000 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3, який мешкає в м. Кременчуці, вул. Піонерська, 4.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 березня 2000 року позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 червня 2000 року накладено арешт на 1/6 частину будинку № 41 по вул. Піонерська в м. Кременчуці, що належить ОСОБА_3

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 березня 2000 року по справі 2-459/2000 за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди виконано відповідачем - заявником в добровільному порядку і на примусовому виконанні не перебувало, а тому підстави для продовження забезпечення позову шляхом арешту майна відпали.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком виходячи з наступного.

Як на підставу для скасування забезпечення позову ОСОБА_3 посилався на те, що рішення суду виконав у добровільному порядку, що підтверджується інформаційною довідкою про наявність/відсутність виконавчих проваджень Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області № 2750 від 19 січня 2018 року з якої вбачається, що виконавчий документ № 2-459 про стягнення з нього 3000 грн. у відділі на виконанні не перебував та не перебуває, а також тим, що ОСОБА_2 не надано відповіді на його лист про повідомлення розміру претензійних вимог.

Також вказує, що на даний час не збереглися письмові докази, які підтверджують сплату ним коштів в розмірі 3000 грн.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову згідно ч. 4 ст. 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

У п.10 Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» міститься правова позиція відповідно до якої заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність заявником виконання рішення суду, оскільки та обставина, що у Крюківському ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області не перебувало та не перебуває виконавче провадження на підставі виконавчого документу № 2-459 не свідчить про сплату ОСОБА_3 3000 грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься супровідний лист про направлення до Крюківському ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області виконавчого листа № 2-459 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. (а.с. 38)

Також не є доказом виконання рішення суду та обставина, що ОСОБА_2 не надала відповіді на звернення заявника про спростування тієї обставини, що він у добровільному порядку сплатив кошти та предявлення претензії, оскільки не підтверджує погодження позивача з тим, що ОСОБА_3 виконано рішення суду, тоді як в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначала, що заявником було сплачено лише частину суми у розмірі 500 грн., тобто рішення суду на даний момент не виконано.

Крім того, безпідставними є посилання ОСОБА_3 на ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, оскільки дані положення набрали законної сили лише 15 грудня 2017 року, а отже зазначений строк - 90 днів повинен обчислюватися саме з 15 грудня 2017 року, тоді як заява про забезпечення позову була подано 26 січня 2018 року, а оскаржувана ухвала прийнята 05 лютого 2018 року, тобто в межах 90 денного строку.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

При цьому, відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 лютого 2018 року з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 340 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не доведено факт виконання ним рішення суду, в наслідок чого підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 лютого 2018 року підлягає скасуванню із постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про скасування забезпечення позову.

Із ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 340 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 лютого 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 340 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текс постанови виготовлено 08 травня 2018 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: Т.В. Одринська

ОСОБА_5