ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року

м.Суми

Справа №578/1073/17

Провадження № 22-ц/788/575/18

Апеляційний суд Сумської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів Кононенко О.Ю., Криворотенка В.І.,

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Краснопільського районного суду Сумської області в складі судді Косар А.І. від 07 лютого 2018 року, ухвалене в смт Краснопілля Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПриватБанк) предявило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20 грудня 2012 року сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 грн.

Унаслідок невиконання позичальником своїх зобовязань за договором станом на 24 жовтня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 17599 грн 06 коп., яка складається із 200 грн 72 коп. заборгованості за кредитом; 3269 грн 42 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 12814 грн 68 коп. заборгованості за пенею; 500 грн (фіксована частина) і 814 грн 24 коп. (процентна складова) штрафу.

Заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 07 лютого 2018 року позов задоволений частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 224 грн 47 коп. заборгованості за кредитним договором від 20 грудня 2012 року, яка складається з: 200 грн 72 коп. заборгованості за кредитом; 23 грн 75 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, а також 21 грн 58 коп. судових витрат, усього 246 грн 05 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Задовольняючи позов частково, суд керувався тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, чим порушив законні права позивача на отримання кредиту і процентів за користування ним, які підлягають захисту у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України. Підстави стягнення решти відсотків, пені; штрафу відсутні, оскільки ПриватБанк не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.

У березні 2018 року ПриватБанк подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредиту, пені, штрафу і ухвалити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час ухвалення рішення суд не урахував факт укладення сторонами договору-приєднання, складовою якого є Умови та правила надання банківських послуг, якими передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати процентну ставку. Також суд не перевірив розрахунок заборгованості і доводи банку про те, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, виконував умови кредитного договору, тобто вчиняв дії, що свідчать про визнання своїх зобовязань за договором і згоду з умовами договору.

ОСОБА_1 у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні представник ПриватБанку ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1 не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до вимог частини одинадцятої статті 128 ЦПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 20 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг.

Інших умов договору сторони не підписували.

На підтвердження позовних вимог позивачем наданий розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 24 жовтня 2017 року дорівнює 17599 грн 06 коп. і складається із 200 грн 72 коп. заборгованості за кредитом, 3269 грн 42 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 12814 грн 68 коп. заборгованості за пенею, 500 грн (фіксована частина) і 814 грн 24 коп. (процентна складова) штрафу.

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд попередньої інстанції дійшов висновку про неналежне виконання позичальником грошових зобовязань за кредитним договором, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення 224 грн 47 коп. заборгованості, яка складається з 200 грн 72 коп. заборгованості за кредитом, 23 грн 75 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, розмір яких визначений на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відмовляючи у стягненні решти заборгованості за процентами за користування кредитом, пені, штрафу; суд мотивував висновок тим, що Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», на які посилався позивач, не підписані позичальником і не містять умов щодо розміру процентів за користування кредитом, пені, штрафу; а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами у справі кредитного договору.

У силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК).

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У справі, яка переглядається, суд правильно встановив, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банком послуг. Інших умов договору сторони не підписували. Останній платіж позичальник здійснив 15 листопада 2016 року.

При цьому, частково задовольняючи позов, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення кредиту і процентів за користування кредитом.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за процентами, обрахованої із процентної ставки у розмірі 32,40%, 42,00%, пені, штрафу (відсоткова складова і фіксована складова); суд правильно зазначив, що ПриватБанк не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору і досягнення згоди щодо усіх істотних умов позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT; «Універсальна GOLD», - якими для кожного типу кредитної картки передбачені різні базові процентні ставки в місяць (ас. 8).

Однак матеріали справи не містять доказів про оформлення і отримання ОСОБА_1 певного типу кредитної картки з наведеного переліку; так само не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20 грудня 2012 року (ас. 7).

Згідно з матеріалами справи, позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 32,40%, 42,00%, як зазначено у розрахунку заборгованості, а також розміру пені та штрафу, як зазначено у позовній заяві, не надав; як і не надав доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його про зміну розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України.

Довід апеляційної скарги про те, що Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено право ПриватБанку в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки і позивач надсилав відповідачу відповідне SMS-повідомлення, суд апеляційної інстанції відхиляє з тих підстав, що частиною четвертою статті 1056-1 ЦК України визначено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Суд установив і це не заперечується позивачем, що банк не відправив на адресу боржника листа про зміну умов кредитного договору. Отже, ПриватБанк не довів факт вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку. Після зміни процентної ставки ОСОБА_1 дій, які б свідчили про прийняття пропозиції кредитора, не вчиняв.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів, що додана до апеляційної скарги і досліджена судом, оскільки є конкретизацією розрахунку заборгованості. Так, випискою про рух коштів підтверджується зарахування 14.04.2016 переказу на карту відповідача у сумі 4074 грн 00 коп., однак відсутня інформація про особу, яка вчинила таку дію, а тому суд апеляційної інстанції не визнає цю обставину такою, що свідчить про прийняття ОСОБА_1 пропозиції кредитора. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що внесені відповідачем кошти зараховувалися на погашення тіла кредиту, тобто ці обставини не підтверджують обізнаність позичальника про збільшення розміру процентної ставки.

Додані до апеляційної скарги нові докази, які не були подані до суду першої інстанції: довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, довідку про кредитні картки, SMS-повідомлення, - суд апеляційної інстанції не досліджував, оскільки на порушення вимог частини третьої статті 367 ЦПК України позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Посилання позивача у скарзі на те, що у суду першої інстанції не виникав спір щодо факту отримання кредитної карти, строку її дії, встановлення лімітного кредиту; позивач не був присутній у судовому засіданні; а суд з власної ініціативи не витребував додані до апеляційної скарги докази, не доводять неможливості подання до суду першої інстанції цих доказів з причин, що об'єктивно не залежали від банку. Процесуальний закон зобовязує сторони та інших учасників справи подати докази у справі. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК). Суд може витребувати докази лише за клопотанням учасника справи, про що зазначено у статті 84 ЦПК.

Разом з тим, не можна визнати правильним висновок суду про стягнення з відповідача на користь ПриватБанка процентів за користування кредитом у розмірі 23 грн 75 коп., визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України і обрахованому з 01 грудня 2016 року, тобто після останнього платежу.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 23 грн 75 коп., який визначений з 01 грудня 2016 року на рівні облікової ставки Національного банку України, суд першої інстанції повно і всебічно не з'ясував обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень; не перевірив правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, з якого видно, що відповідач вчиняв дії, що свідчать про згоду із процентною ставкою 27,60%.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1412цс16. Однак, суд першої інстанції, який урахував наведений висновок щодо застосування відповідних норм права, зокрема ст. 1048 ЦК, неправильно тлумачив його зміст, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення процентів за користування кредитом з 01 грудня 2016 року, розмір яких визначений на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно з поясненнями представника позивача, строк дії картки по серпень 2017 року. Відтак розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначається на рівні облікової ставки Національного банку України обраховується за період з 01 вересня по 24 жовтня 2017 року, тобто після спливу визначеного у договорі строку повернення кредитних коштів.

При цьому суд апеляційної інстанції дослідив альтернативний розрахунок (ас. 96-97), визнає його правильним за період з 17 липня 2014 року по 31 серпня 2017 року.

За таких обставин загальний розмір заборгованості за процентами за спірний період дорівнює 2579 грн 55 коп. (2575 грн 84 коп. + (200 грн 72 коп. х 12,5%х54 дн. : 365)).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального або матеріального права.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, для зміни оскарженого рішення в частині визначення розміру заборгованості за процентами за користування кредитом.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (чч. 1, 6 ст. 141, п. «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 07 лютого 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (буд. 20, вул. Соснова, смт Краснопілля, Сумська область, 42400; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (буд. 1Д, вул. М.Грушевського, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) заборгованість за кредитним договором в розмірі 2780 (дві тисячі сімсот вісімдесят) грн 27 коп., яка складається із 200 грн 72 коп. заборгованості за кредитом, 2579 грн 55 коп. заборгованості за процентами.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (буд. 20, вул. Соснова, смт Краснопілля, Сумська область, 42400; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (буд. 1Д, вул. М.Грушевського, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) судові витрати, пов'язані з розглядом справи в суді першої інстанції, 96 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (буд. 20, вул. Соснова, смт Краснопілля, Сумська область, 42400; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (буд. 1Д, вул. М.Грушевського, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) судові витрати, пов'язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, 360 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді: О.Ю.Кононенко

ОСОБА_3

Дата складення повного судового рішення 08 травня 2018 року

ОСОБА_4Біляєва