Номер провадження: 22-ц/785/2397/18
Номер справи місцевого суду: 520/2536/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря - Сідлецької Ю.С.

з участю: позивачки ОСОБА_2 і її представника, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року (суддя Васильків О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

28.02.2017 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда у розмірі не менше ніж 30% прожиткового мінімуму.

Позов обґрунтовано тим, що з 1983 року по 1990 рік вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, за час сімейного життя у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5. З 2007 року сина визнано інвалідом 2 групи, а з січня 2015 року визнаний інвалідом 1 групи.

Посилаючись на те, що вона є непрацездатною і отримує пенсію, коштів на утримання сина інваліда не вистачає, відповідач отримує пенсію і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2017 року у позові відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду від 20.10.2017 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на невідповідність рішення нормам діючого законодавства.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга позивачки зазначає: суд проаналізував обставини і докази, зокрема медичні документи відповідача і квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, які викликають сумніви щодо обставин, які мають значення для вирішення справи; суд зазначив, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу через його хворобу, в той же час відповідач не надав доказів на підтвердження цих обставин, а надана довідка підтверджує лікування відповідача у стаціонарі 1 раз в 2013 році за 4 роки до пред'явлення позову; до лікар-дерматолога відповідач звертається 1 раз на рік; відповідач періодично хворіє, однак це не впливає на його матеріальний стан і змогу надавати повнолітньому сину-інваліду матеріальну допомогу; ствердження в рішенні, що відповідач неодружений також свідчить про його матеріальний стан, який дозволяє надавати допомогу сину-інваліду; пенсію у розмірі 2 951,70 гривень відповідач витрачає лише на свої потреби; пенсія відповідача значно більше ніж прожитковий мінімум непрацездатної особи; суд дослідив лише квитанції про витрати відповідача на комунальні послуги і неналежним чином оцінив витрати позивача на ці послуги; при загальному доході 6 221,21 гривень позивачка щомісячно витрачає на придбання ліків та сплату комунальних послуг 2 951,79 гривень; субсидію на сплату комунальних послуг позивачка отримує лише в опалювальний сезон, тоді як відповідач має пільги у розмірі 50% по оплаті комунальних послуг протягом всього року; доходи і витрати позивачки підтверджені належними доказами, тоді як відповідач не надав з цього приводу жодних доказів; за розрахунками позивачки, після сплати всіх обов'язкових платежів в її сім'ї на одну особу залишається по 58,51 гривень на день; у травні 2017 року витрати позивачки збільшились через погіршення стану здоров'я сина-інваліда; позивачка витрачає кошти на лікування сина-інваліда, крім того, вона теж є особою пенсійного віку, страждає на хронічні захворювання, які потребують постійного лікування; син-інвалід потребує матеріальної допомоги, а відповідач може і повинен надавати йому допомогу; ствердження відповідача, що позивачка має намір знайти сину дружину і перекласти тягар догляду з себе на його дружину є безглуздими та недоведеними; на підтвердження того, що син потребує лікування надані належні та допустимі докази; твердження відповідача, що лікарі виписують рецепти не на ті ліки, що син отримує і син отримує не те лікування безпідставні, оскільки відповідач не є спеціалістом в медицині; відповідач щорічно дарує сину на день народження лише 200 гривень і не приймає участі у його лікуванні протягом року; відповідач може надавати матеріальну допомогу сину у розмірі 983,90 гривень що становить 30% його пенсії, а відповідачу залишиться 1967,80 гривень, що більше прожиткового мінімуму для особи непрацездатного віку.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Заперечення відповідача на апеляційну скаргу зазначають: відповідач є самотнім і непрацюючим пенсіонером, не здійснює будь-якої підприємницької діяльності і не отримує прибутків; раніше за можливості, він регулярно надавав матеріальну допомогу сину у можливих для нього розмірах; позивачка жодного разу не зверталась до нього з питання збільшення допомоги, як не зверталась із позовом до суду; позивачка не надала доказів про витрати на лікування сина у березні 2017 року, що свідчить про відсутність отримувати аліменти раніше; загальний дохід позивачки складає 6 221,21 гривень на місяць, а пенсія відповідача становить 2 951,70 гривень; пенсія відповідача значно менше доходів позивачки; частина документів, наданих позивачкою стосується витрат на лікування самої позивачки; через недостатність коштів відповідач не може у теперішні час лікуватись; позивачка безпідставно стверджує про відсутність у відповідача значних витрат, не враховує всі можливі зміни цінової політики у бік збільшення; вік відповідача наближається до 70 років і стан його здоров'я є незадовільним; стягнення аліментів поставить відповідача у досить складне становище і позбавить можливості придбавати предмети першої необхідності та запобігати ушкодженню здоров'я; ствердження позивачки, що предмет позову складає виключно стягнення коштів на лікування сина не відповідає дійсності, про що він повідомив суд у письмових та усних поясненнях; позивачка не є опікуном сина, а тому не мала права звертатись із даним позовом до суду.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої та судом апеляційної інстанцій встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5, батьком якого є відповідач ОСОБА_3 (а.с.3,100).

З 2008 року ОСОБА_5 визнано інвалідом 2 групи, а з січня 2015 року на строк до 31.12.2018 року ОСОБА_5 визнано інвалідом 1 групи, як інвалід 1 групи він потребує сторонньої допомоги (а.с.3,4,31).

ОСОБА_5 проживає разом із позивачкою, яка здійснює за ним необхідний догляд (а.с.33).

Позивачка і відповідач є непрацездатними особами за віком, отримують матеріальну допомогу у вигляді пенсії, зокрема пенсія позивачки щомісячно становить 3 430,21 гривень, а відповідача 2 951,70 гривень на місяць (а.с.15,16,34,35,50,111).

ОСОБА_5, як інвалід 1 групи отримує щомісячно соціальну допомогу у розмірі 1 247 гривень, крім того, позивачка щомісячно отримує допомогу на догляд за інвалідом 1 групи у розмірі 1 544 гривень (а.с.48,49).

Позивачка і відповідач мають одного утриманця - повнолітнього сина-інваліда ОСОБА_5

Щомісячно позивачка і відповідач, кожний окремо, несуть витрати з оплати комунальних послуг (а.с.23,24,41,47,51,52,62,63,65,74,97,98).

Позивачка несе значні додаткові витрати на догляд та лікування повнолітнього сина-інваліда (а.с.32,37-40,42-46,83-96).

Між сторонами виникли правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітнього сина, які регулюються нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд, відмовляючи у позові, виходив з того, що відповідач має єдине джерело доходу у вигляді пенсії, не працює та хворіє і за матеріальним становищем не може надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатного сина (а.с.117-119).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 ч.1 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 СК України (ст. ст. 200 ч.1, 201 ч.1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч.1 СК України).

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 ч.1 СК України).

Відповідач є особою непрацездатного віку, отримує доходи у вигляді пенсії щомісячно у розмірі 2 951,70 гривень. Витратами відповідача є витрати на оплату комунальних послуг. Відповідач страждає на хронічні захворювання, разом з тим, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру витрат на його лікування.

Позивачка також є особою непрацездатного віку і отримує доходи у вигляді пенсії щомісячно у розмірі3 430,21 гривень, крім того, позивачка щомісячно отримує допомогу на догляд за сином-інвалідом 1 групи у розмірі 1 544 гривень. ОСОБА_5, син позивачки і відповідача, як інвалід 1 групи отримує щомісячно соціальну допомогу у розмірі 1 247 гривень.

З грудня 2016 року ОСОБА_5 визнано інвалідом 1 групи і як інвалід 1 групи він потребує сторонньої допомоги.

Витратами позивачки є витрати на сплату комунальних послуг, крім того, позивачка несе додаткові витрати на догляд сина-інваліда 1 групи, а також на його лікування.

Відповідач, як батько ОСОБА_5, також повинен надавати матеріальну допомогу на утримання сина-інваліда 1 групи.

Зважаючи на стан здоров'я та матеріальне становище відповідача (відповідач має певні хронічні захворювання, однак відсутні відомості про його витрати на лікування, щомісячний дохід відповідача - 2 951,70 гривень, відповідач має пільги по сплаті комунальних послуг у розмірі 50%), відсутність у відповідача інших, крім сина-інваліда, утриманців, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач повинен і може надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання сина-інваліда 1 групи.

Беручи до уваги матеріальне становище відповідача, колегія суддів вважає, що відповідач повинен надавати щомісячну матеріальну допомогу у розмірі 300 гривень.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову частково.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивачки у скарзі про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу сину щомісячно у розмірі 983,90 гривень, що становить 30% його пенсії, а відповідачу залишиться 1967,80 гривень, що більше прожиткового мінімуму для особи непрацездатного віку, не заслуговують на увагу, оскільки щомісячні виплати аліментів у такому розмірі поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище, що з врахуванням його віку та наявністю у нього низки хронічних захворювань є неприпустимим.

Заперечення відповідача із посиланням зокрема на те, що: пенсія відповідача значно менше доходів позивачки; частина документів, наданих позивачкою стосується витрат на лікування самої позивачки; позивачка не є опікуном сина, а тому не мала права звертатись із даним позовом до суду, - не приймаються до уваги з таких підстав.

Та обставина, що пенсія відповідача менше доходів позивачки, не є підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів, оскільки у даному випадку суд, насамперед, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів і наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Беззаперечно встановлено, що стан здоров'я сина-інваліда позивачки і відповідача з грудня 2016 року погіршився, оскільки з цього часу його визнано інвалідом 1 групи, який потребує сторонньої допомоги (з 2008 року по грудень 2016 року ОСОБА_3 було визнано інвалідом 2 групи).

Позивачка є матір'ю сина-інваліда, здійснює за ним необхідний догляд і щомісячно, у встановленому законом порядку, отримує соціальну допомогуна догляд за сином-інвалідом 1 групи у розмірі 1 544 гривень, несе всі витрати, пов'язані із доглядом сина-інваліда, а тому має процесуальне право звернутись із позовом за захистом порушеного права в його інтересах.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що порушено право повнолітнього сина-інваліда на отримання матеріальної допомоги, його порушене право підлягає захисту судом шляхом стягнення аліментів.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у позові, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.3,4, ч.1 ЦПК України).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 141 ч.ч.1,6 ЦПК України).

Оскільки позивачку звільнено від сплати судових витрат, судові витрати у розмірі 640 гривень за розгляд справи у суді першої інстанції і 960 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з відповідача із зарахуванням до спеціального фонду Державного бюджету України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. п. 3,4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН №НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІ№ НОМЕР_2) аліменти у розмірі 300 (триста) гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина інваліда 1 групи ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 28.02.2017 року і до 31.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН №НОМЕР_1) із зарахуванням до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 640 гривень за розгляд справи у суді першої інстанції і 960 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 25.05.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова