Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 318/504/17 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
№ 22-ц/778/656/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря В.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Камянсько-Дніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом в обґрунтування позову зазначав, що 22.05.2017 року померла його тітка ОСОБА_6 Згідно складеного нею заповіту від 22.10.2010 року вона заповіла йому земельну ділянку площею 12,5 га. Про існування цього заповіту він дізнався поза межами строку для прийняття спадщини випадково у сільській раді і одразу ж звернувся до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини, де він і дізнався про пропуск строку. В уточненій позовній заяві також вказав, що в період з 25.10.2015 року по 23.11.2015 року він постійно перебував у відрядженнях за межами Запорізької області від ФГ «Луч ОСОБА_7В.», що також перешкодило йому звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визначити йому додатковий строк тривалістю 2 місяці з дня набрання чинності рішення суду для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, яка померла 20.05.2015 року.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішення суду для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, яка померла 20 травня 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції установлено, що 20 травня 2015 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №24083 від 22.05.2015 р., яке видане Кам'янсько-Дніпровським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 12,50 га, яка розташована на території Великознамянської сільської ради, Кам'янсько-Дніпровського району, Запорізької області, кадастровий номер :04:004:0001.

За життя ОСОБА_6 розпорядилася своїм майном, а саме земельною ділянкою, на випадок свої смерті, склала заповіт. Відповідно до Заповіту, посвідченого ОСОБА_8, заступником сільського голови Великознамянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області 22 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 99, ОСОБА_6 належну їй земельну ділянку площею 12,50 га, кадастровий номер :04:004:0001, заповіла мені ОСОБА_4.

На час смерті ОСОБА_6 постійно проживала в с. Велика Знамянка, Кам'янсько-Дніпровського р-ну, Запорізької обл., вул. Степова, будинок №119а.

Судом першої інстанції при задоволенні позову прийнято до уваги, що ОСОБА_4 про існування заповіту дізнався поза межами строку для прийняття спадщини випадково у сільській раді. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи позивач є головою фермерського господарства Луч ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_9, в останні місяці, коли було необхідно було звернутися з заявою про прийняття спадщини, а саме, в період з 25 жовтня 2015 року по 23 листопада 2015 року він постійно перебував у відрядженнях за межами Запорізької області від ФГ Луч ОСОБА_4, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами (а.с. 32).

Досліджуючи доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача поважних причин для пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. судова колегія враховує наступне.

За статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 , від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 , від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16 , які в силу ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися місцевими загальними судами при застосуванні аналогічних норм матеріального права.

ВСУ також зробив висновок, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Зокрема, при вирішенні цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Так, відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.08.2017 р. в аспекті справи № 6-1320цс17 .

У правових висновках у справі № 6-496цс17 та від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховний Суд України висловив правову позицію щодо поважності причин пропуску для прийняття спадщини у зв'язку з необізнаністю спадкоємця про наявність заповіту.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що позивач знав про існування заповіту. Відсутні жодні відомості про те, що нотаріус або особа, яка посвічувала заповіт повідомили позивача як спадкоємця про існування заповіту.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що виникає сумнів щодо наявності заповіту, та його дійсності, не може бути підставою для відмови у встановленні додаткового строку на прийняття спадщини, тому що у разі виникнення спірних питань щодо дійсності заповіту сторони не позбавлені можливості вирішувати їх в судовому порядку, а встановлення додаткового строку на прийняття спадщини не позбавляє їх такого права .

З огляду на зазначене, суд першої інстанції ухвалив відповідне закону рішення, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 21.05.2018 р.

Головуючий:

Судді: