Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1027/18 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 19 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

Головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 січня 2018 року під головуванням судді Чішман Л.М.

за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі №295/1027/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_6, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору міни недійсним, -

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Просив визнати недійсним договір міни ? частини квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідчений 12 січня 2018 року за реєстром №103 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_7 та скасувати його державну реєстрацію від 12.01.2018 року з індексним номером 39186978.

30.01.2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на 1/2 частину квартири №89, що знаходиться за адресою: м.Житомир, пр-т Миру,22 і належить на праві власності ОСОБА_5, а також на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. В обґрунтування заяви посилався на те, що ОСОБА_3 без його згоди та відома продала ОСОБА_5 1/2 частину квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, чим порушила право власності ОСОБА_4 на спірне нерухоме майно. ОСОБА_5 має право та можливість відчужити спірне майно третім особам, що в подальшому може унеможливити захист його порушених прав та виконання судового рішення. Крім того, ОСОБА_3 також має право та можливість відчужити нерухоме майно, яке вона отримала в порядку обміну на 1/2 частину вказаної вище квартири, оскільки заявнику невідомо, яке саме майно отримано за договором міни. Тому вважав, що арешт слід накласти і на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 31 січня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на 1/2 частину квартири №89, що знаходиться за адресою: м.Житомир, пр-т Миру,22, що на праві спільної часткової власності належить відповідачу ОСОБА_5. Цією ж ухвалою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3(іден. номер НОМЕР_1).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеної ухвали, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції оскаржувану ухвалу постановлено без її повідомлення. Як наслідок, це позбавило її можливості висловити свої заперечення щодо законності її винесення. Вважає, що ухвала підлягає скасуванню в частині щодо накладення арешту на все її майно, оскільки судом не були враховані вимоги ЦПК України та розяснення Пленуму Верховного суду України з цього приводу. Крім того, забезпечуючи безпідставні, на думку відповідачки, вимоги позивача, суд тим самим поставив під загрозу права інших осіб, зокрема її неповнолітніх дітей.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна право власності на квартиру №89, що знаходиться за адресою: м.Житомир, пр-т Миру,22, належить на праві спільної часткової власності (по 1/2) ОСОБА_4 та ОСОБА_5В.(а.с.35-37).

Зокрема, 12.01.2018 року право власності на ? частину вказаної квартири зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору міни від 12.01.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним зазначеного договору, оскільки він має переважне право придбання спірного нерухомого майна, відчужена частина квартири перевищує долю відповідачки у спільному майні.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

згідно з ч.1 ст.153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч.ч.5,6 ст.153 ЦПК України).

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір з приводу спільного нерухомого майна, а також, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції правильно вважав, що позов слід забезпечити.

Разом з тим, в повному обсязі задовольняючи заяву позивача, суд не врахував, що відповідно до роз»яснень, які викладені у п.4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення

виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати

обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також

відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку, на час постановлення оскаржуваної ухвали позивачем в даній справі заявлені лише вимоги щодо ? частини квартири АДРЕСА_2.

Тому, накладення арешту на все майно, належне ОСОБА_3, не є співмірним обсягу заявлених вимог.

За таких обставин, оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні заяви в цій частині.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги підлягають відшкодуванню і понесені апелянтом судові витрати по сплаті судового збору (50%).

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Скасувати ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 31 січня 2018 року в частині накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_3, постановивши в цій частині нове судове рішення - про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В решті ухвалу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 178,7 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 31.05.2018 року.