РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1384/16-ц

провадження у справі № 2/0285/391/18

03 травня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Михайловської А.В.,

при секретарі Ковальової З.С.,

сторони по справі: позивач ОСОБА_1 представник ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3, представник ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання з ОСОБА_5 однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2005 року по 31 серпня 2015 року,

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання з ОСОБА_5 однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2005 року по 31 серпня 2015 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що у 2005 році познайомилася із ОСОБА_5, з яким у неї склалися шлюбні стосунки. З 2006 року вони оселилися у будинку № 47 по вул. Колгоспній у м. Новоград-Волинський Житомирської області, де проживали однією сімєю, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. 21.07.2006 року у них народилася донька ОСОБА_6. 31.08.2015 року ОСОБА_5 помер. З метою прийняття спадщини після його смерті, вона звернулася до суду із даною заявою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заяву підтримав, яку просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, згідно свідоцтва про смерть 08.11.2016 року остання померла (а.с.50). За життя, 04.10.2016 року ОСОБА_7 подала до суду заперечення проти позову. У запереченні ОСОБА_7 просила суд відмовити у задоволенні позову. Вказувала на те, що у 2006 році у її будинок № 47 по вул. Колгоспній в м. Новоград-Волинський Житомирської області перейшла жити ОСОБА_1 зі своєю дочкою ОСОБА_8 21.07.2006 року ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_6. Її син ОСОБА_5 визнав дитину, як свою, проте не мав бажання офіційно реєструвати шлюб та підтримувати сімейних стосунків із ОСОБА_1 Сімейного життя у них не було, син днями і ночами їздив машиною, займався негативними справами, а ОСОБА_1 займалася своїми. Вони з сином часто сварилися, бились, син викидав її речі та виганяв з дому ОСОБА_1 Кожен з них займалися своїми справами і жили окремим життям (а.с.20).

Ухвалою суду залучено до участі у справу правонаступника відповідача ОСОБА_3 (а.с.70).

У судовому засідання відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заявлені вимоги не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Вказували на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільно не проживали, спільного господарства не вели. ОСОБА_5 вів аморальний спосіб життя, сімя його не цікавила, він був зареєстрований за іншою адресою, де проживав невідомо, зі слів ОСОБА_3 десь по селах.

Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши представника позивача, відповідача, її представника, дослідивши письмові докази, які знаходяться у матеріалах справи, опитавши свідків, суд прийшов до наступного.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 30.08.2015 року помер ОСОБА_5 (а.с.24). Після його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до відповіді завідувача Новоград-Волинської Нотаріальної контори Житомирської області та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 03.10.2017 року спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с.130,131).

На підтвердження факту проживання однією сімєю із ОСОБА_5 позивачем подано довідку № 833, видану 15.10.2015 року КП «Новоград-Волинськжитлосервіс». Із довідки слідує, що на момент смерті ОСОБА_5 був прописаний за адресою: вул. Колгоспна, 47. Разом з ним були прописані (зареєстровані) на момент його смерті та на протязі 6-ти місяці після його смерті: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.с.7).

Проте, дана обставина спростовується отриманою відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УММС України в Житомирській області від 02.10.2017 року із якої слідує, що ОСОБА_5 був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.133).

Дана обставина ставить під сумнів довідку, видану КП «Новоград-Волинськжитлосервіс», як належного доказу у розумінні ст. 77 ЦПК України, на підтвердження заявлених вимог.

Крім того, судом не можуть бути визнані достовірними докази, у розумінні ст. 79 ЦПК України, зокрема: покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які підтверджували заявлений факт, оскільки їх покази були спростовані показами інших свідків, зокрема: ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які вказували на протилежне, що позбавило можливість встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою ж чергу, позивачем не надано належних та достатніх доказів які б дали змогу дійти висновку про наявність обставин на підтвердження факту проживання з ОСОБА_5 однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2005 року по 31 серпня 2015 року.

Відтак, у задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355, п.п.15.5 п. 5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання з ОСОБА_5 однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2005 року по 31 серпня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Дата складення повного судового рішення 11.05.2018 року.

Головуюча суддя: А.В.Михайловська