АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 657/1502/17 Головуючий у І інстанції Живцова О.А.
Номер провадження 22-ц/791/398/18 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Пісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Чаплинське-1» на рішення Каланчацького районного суду Херсонської областіу складі судді Живцової О.А. від 07 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Чаплинське-1» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Каланчацькою районною державною адміністрацією 08 травня 2002 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 4,64 Га на території Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 22 січня 2015 року реєстраційною службою Бериславського районного управління юстиції було зареєстровано договір оренди землі між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Чаплинське-1» терміном на 10 років з правом пролонгації, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 8460794 від 22 січня 2015 року, договір було зареєстровано без волі позивача, 04 січня 2015 року він звернувся до реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні з листом, у якому зазначив, що не мав наміру укладати та реєструвати будь-які договори оренди землі з відповідачем, лист отримано даною реєстраційною службою 06 січня 2015 року, усупереч волі позивача відповідачем було подано документи для реєстрації договору оренди землі до реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції, це відбулося вже після повідомлення позивачем Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про відсутність у нього наміру передавати земельну ділянку відповідачу та про те, що договір оренди земельної ділянки між сторонами не підписувався, вважає вказаний договір таким, що не відповідає чинному законодавству, порушує його права як власника земельної ділянки та як громадянина України, не відповідає його внутрішній волі на момент укладення та реєстрації договору, до реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції було надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, підписаний неналежною посадовою особою, з посиланням на недійсність реєстрації договору реєстраційною службою Бериславського районного управління юстиції, оскільки даний орган не мав права реєструвати даний правочин, у позові просив визнати недійсним договір оренди землі загальною площею 4,64 Га, укладений між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Чаплинське-1», зареєстрований 22 січня 2015 року реєстраційною службою Бериславського районного управління юстиції за № 8460794.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської областівід 07 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено, ухвалено визнати недійсним договір оренди землі загальною площею 4,64 Га, укладений між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Чаплинське-1», зареєстрований у реєстраційній службі Бериславського районного управління юстиції 22 січня 2015 року за № 8460794, з підстави відсутності волі позивача на реєстрацію вказаного договору.

В апеляційній скарзі Приватного підприємства «Чаплинське-1» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції з посиланням на ст. ст. 215, 203 ЦК України не конкретизував, у чому полягає невідповідність договору нормам чинного законодавства, представник позивача не надала таких доказів, її посилання у позові про те, що позивач договір не підписував, доведено не було, у спірному договорі сторонами зазначені всі істотні умови, визначенні ст. 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка була чинною на час його підписання, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, можуть бути набуті після відповідної державної реєстрації, за вказаних обставин підстави визнавати вказаний договір недійсним відсутні, судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи, не витребувано копію договору оренди у позивача або його представника.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представники сторін свої процесуальні позиції підтримали, представник відповідача ОСОБА_6 наполягав на задоволенні скарги, представник позивача ОСОБА_2 вважала скаргу такою, що задоволенню не підлягає, також вона з посиланням на те, що договір оренди земельної ділянки, копію якого відповідачем було додано до апеляційної скарги, її довірителем не підписувався, заявила клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, апеляційним судом у задоволенні даного клопотання було відмовлено, оскільки за висновком суду першої інстанції у справі сторонами у 2015 році було підписано договір оренди землі, рішення суду в цій частині оскаржене у встановленому порядку не було, дане питання виходить за межі доводів апеляційної скарги та повноважень суду апеляційної інстанції щодо дослідження нових доказів, вимоги клопотання щодо дослідження вказаних обставин суперечать положенням ст. 367 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 08 травня 2002 року позивач є власником земельної ділянки площею 4,64 Га на території Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, предметом спору у даній справі є дійсність договору оренди вказаної земельної ділянки між сторонами, зареєстрованого 22 січня 2015 року.

За положеннями ст. 3 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час ухвалення рішення судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у такому випадку за ст. ст. 10, 58-60, 131 цього Кодексу на позивача покладається обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання належних та допустимих доказів до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, ч. 3 ст. 27 вказаного Кодексу покладає на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На вимогу приведених норм процесуального права стороною позивача не було подано у встановленому порядку до суду першої інстанції належних та допустимих доказів, які б спростовували факт підписання позивачем спірного договору, за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про те, що у 2015 році сторонами було підписано договір оренди землі строком на 10 років, рішення суду в цій частині не оскаржується, апеляційним судом не перевіряється, тому колегія суддів виходить з дійсності зазначеного факту.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що реєстрацію спірного договору оренди землі було проведено поза волею позивача, що на думку суду є підставою для визнання такого договору недійсним, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може з такого розсуду.

Стороною відповідача не заперечується факту відсутності згоди позивача на реєстрацію спірного договору оренди землі, задачею суду апеляційної інстанції на даній стадії розгляду справи є перевірка висновку суду першої інстанції про те, чи може бути відсутність згоди орендодавця на державну реєстрацію договору оренди землі підставою для визнання цього договору недійсним.

Спірні правовідносини сторін врегульовано положеннями Закону України «Про оренду землі», ЗК України, ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Суд першої інстанції помилково посилається як на підставу задоволення позову на ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», оскільки вказані норми на момент виникнення спірних правовідносин сторін були виключені на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» № 1878-VI від 11 лютого 2010 року, виключено було також положення ч. 3 ст. 640 ЦК України про те, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації, на яку також посилається суд, проте такі обставини не виключають обов'язкової реєстрації договору оренди землі відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», так як така умова передбачена ст. 4 останнього Закону, ст. 6 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 125, 126 ЗК України, ст. 210 ЦК України.

Судом першої інстанції підставою для визнання недійсним спірного договору оренди землі з посиланням на положення ст. ст. 215, 203 ЦК України вказано відсутність волевиявлення позивача на державну реєстрацію договору оренди землі, при цьому колегія суддів зважає на те, що у даних правовідносинах необхідно розрізняти два юридичні факти - момент укладення договору між сторонами та момент його державної реєстрації, які різняться між собою за своїми правовими наслідками.

Ст. 14 Закону України «Про орендну землі» встановлена письмова форма договору оренди землі, згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Оскільки іншого не встановлено, за вище наведеним висновком суду першої інстанції сторонами було підписано договір оренди землі, отже такий договір є укладеним та у відповідності до ст. 629 ЦК України обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 15 Закону України «Про орендну землі» передбачено два самостійні правові наслідки у випадку недотримання вимог цього Закону щодо обов'язкових умов договору оренди землі - відмова у державній реєстрації договору оренди та визнання договору недійсним відповідно до закону.

За положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в його редакції на момент укладення спірного договору державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отже державна реєстрація є не самим укладенням договору, а наслідком такого укладення, за ч. 7 ст. 16 цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом, отже для її проведення присутність обох сторін договору та засвідчення їх волевиявлення не є обов'язковими, для цього достатньо подання заяви та документів однієї із сторін договору, наслідком такої реєстрації, у відповідності до ст. 125 ЗК України, є виникнення права оренди земельної ділянки, а не набуття дійсності договором, таким чином сама по собі чинність державної реєстрації договору оренди землі не може мати правових наслідків для дійсності або недійсності такого договору.

За приведених обставин суд вважає, що передбачені законом підстави для задоволення позовної вимоги про визнання договору оренди землі недійсним з підстави відсутності згоди орендодавця на державну реєстрацію цього договору відсутні, рішення суду першої інстанції у справі не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Чаплинське-1» задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської областівід 07 вересня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з 18 травня 2018 року, - дня складення повної постанови, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик