Справа №333/367/18
Провадження №2/333/871/18
рішення

Іменем України

02 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», юридична адреса: м. Київ, вул. Артема, 15, , треті особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16, , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 145 в, кв. 21 про визнання договору іпотеки припиненим, -

встановив:

24.01.2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра», треті особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки припиненим. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.03.2007 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 16/2007/840/0050/ЮМК, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 195 000 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» уклали договір іпотеки № 16/2007/840/0050/ЮМК-1 від 07.03.2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про що було внесено запис до реєстру. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_4 передав у іпотеку кафе літ. А, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 36 Б, загальною площею 119,1 кв. м., яке належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5

У зв'язку з укладанням договору іпотеки до Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна було внесено запис № 4608384 від 07.03.2007 року про заборону відчуження вказаного кафе та до Єдиного державного реєстру іпотек внесено запис № 4853998 від 23.04.2007 року про обтяження вказаного нерухомого майна іпотекою.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, Комунарським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення від 20.12.2012 року про стягнення з останнього на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості у розмірі 1 837 525 грн. 90 коп. На підставі рішення суду 31.05. 2013 року було видано виконавчий лист № 2-510/11, який стягувач пред'явив на примусове виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

07.12.2015 року державний виконавець Лаврова К.А. відкрила виконавче провадження № 49547353 на підставі вказаного виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 837 525 грн. 90 коп. Під час примусового виконання судового рішення 26.02.2016 року державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна предмета іпотеки. Постановою державного виконавця про призначення експерта у виконавчому провадженні від 11.04.2016 року ОСОБА_6 призначено для участі у виконавчому провадженні з метою проведення експертної оцінки предмета іпотеки. За звітом про оцінку майна від 24.06.2016 року ринкова вартість кафе, яке належить ОСОБА_4, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 36 Б станом на 01.06.2016 рік складала 1 789 243,00 грн.

19.01.2017 року, 23.02.2017 року і 04.07.2017 року призначалися прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки, але вони не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців.

Оскільки предмет іпотеки не був реалізований на прилюдних торгах, відповідачу було надіслано лист від 10.08.2017 року з пропозицією протягом 10 днів з моменту отримання листа вирішити питання про придбання предмета іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок цього майна. Вказаний лист ПАТ «КБ «Надра» отримало 17.08.2017 року, про що свідчить поштове повідомлення. Проте, правом придбати предмет іпотеки на таких умовах відповідач не скористався.

Крім того, 14.11.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку із тим, що ПАТ «КБ «Надра» відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення. Дана постанова також була надіслана ПАТ КБ «Надра» рекомендованим листом з повідомленням.

У звязку з викладеним, позивач просить суд на підставі ч.3 ст.49 Закону України «Про іпотеку» визнати договір іпотеки № 16/2007/840/0050/ЮМК-1 від 07.03.2007 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4, припиненим; скасувати в Єдиному державному реєстрі іпотек запис №4853998 від 23.04.2007 року про обтяження іпотекою кафе літ. А, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 36 Б, загальною площею 119,1 кв. м, яке належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5; скасувати в Єдиному державному реєстрі обтяжень нерухомого майна запис № 4608384 від 07.03.2007 року про заборону відчуження зазначеного кафе.

25.01.2018 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_4 було залишено без руху.

28.02.2018 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

16.03.2018 року до суду від представника ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2Р.о. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_4, в якому відповідач вважає вимоги останнього необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, ОСОБА_4 вважає, що після третіх торгів ПАТ «КБ «Надра» як іпотекодержателю було запропоновано придбати предмет іпотеки за ціною третіх торгів шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, однак банк відмовився, а тому керуючись ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» іпотека може бути припиненою. Однак, згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником осново зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. ПАТ КБ «Надра» не звертався до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та не звертався до нотаріуса. Договір іпотеки, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4, є забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором № 16/2007/840/0050/ЮМК. Відповідно до ст. 49 «Про іпотеку» протягом 10 днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Тобто, відповідно до даної норми, іпотекодержатель має право залишити за собою нереалізоване майно, дана норма не містить саме обовязку прийняти нереалізоване майно.

Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Позичальником не виконуються умови кредитного договорута не вживаються заходи щодо погашення заборгованості за кредитним договором, отже основне зобовязання не припинено. Позивачем не виконані кредитні зобовязання, які були забезпечені іпотекою, тому припинення іпотеки позбавить ПАТ «КБ «Надра» можливості задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням за рахунок іпотеки. Враховуючи той факт, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, суд, у разі визнання іпотеки припиненою, у подальшому позбавить банк мати можливість отримати кошти в рахунок погашення боргу.

Крім того, 23.06.2015 року ОСОБА_4 подавав позовну заяву про визнання договору іпотеки припиненим за аналогічних підстав. Рішенням суду першої інстанції у позові було відмовлено, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області та постановою Верховного Суду. Враховуючи, що спір між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав фактично був розглянутий, представник відповідача вважав за доцільне залишити позовну заяву ОСОБА_4 без розгляду на підставі ч.4 ст.257 ЦПК України.

20.03.2018 року від ОСОБА_4 суд отримав відповідь на відзив відповідача, в якій позивач вказав, що заперечення проти позову ПАТ «КБ «Надра» є необґрунтованими. Так, у звязку з тим, що предмет іпотеки не був реалізований на прилюдних торгах державним виконавцем на адресу відповідача було надіслано лист щодо можливості залишення стягувачем за собою нереалізованого майна. Банк не скористався своїм правом залишити за собою предмет іпотеки, тому позивач вважає за можливе визнати договір іпотеки припиненим. Щодо твердження ПАТ «КБ «Надра» про неможливість визнання договору іпотеки припиненим, так як не виконано основне зобовязання, ОСОБА_4 вважає, що факт того, що строк дії кредитного договору не сплинув, не може бути підставою для відмови від погашення повністю або частково заборгованості за рахунок не реалізованого за наслідками торгів предмета іпотеки, оскільки порушує права боржника на законне очікування прийняття предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості та штучно збільшує заборгованість боржника за кредитним договором.

Щодо залишення позовної заяви без розгляду, ОСОБА_4 вважає, що у позові, з яким він вже звертався до суду, інший предмет позову. Так, у позові, який був поданий у 2015 році, предметом позову було не прийняття відповідачем у власність предмету іпотеки після торгів, які відбулися 05.01.2015 року, 12.02.2015 року та 19.03.2015 року. Після чого, банк повторно предявив виконавчий лист до виконання, державною виконавчою службою було відкрито інше виконавче провадження в рамках якого було проведено троє електронних торгів - 19.01.2017 року, 23.02.2017 року та 04.07.2017 року відповідно, а тому відсутні підстави для прийняття рішення у порядку ч.4 ст.257 ЦПК України.

20.03.2018 року ухвалою суду за клопотанням позивача від 20.03.2018 року цивільну справу вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

02.04.2018 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2Р.о. надійшли пояснення на відповідь на відзив до позовної заяви ОСОБА_4, в яких звертається увага, що у цивільному судочинстві розрізняють три різновиди предметів: предмет спору, предмет позову, предмет доказування. Згідно ч.4 ст.257 ЦПК України законодавство робить посилання саме на предмет позову, який є частиною позову, що містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Позовні вимоги ОСОБА_4 у 2015 році та у 2017 році є однакові. Нормативна база, яка регулює зазначені відносини ідентична. Отже, ОСОБА_2Р.о. вважає за недоцільне розглядати даний спір, тому що позивач, подаючи аналогічний позов, зловживає своїми правами.

Щодо застосування ст. 49 ЗУ «Про іпотеку», то даний закон є спеціальним та регулює відносини з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, який і за аналогією закріплений у ст. 593 ЦК України. Кредитор не скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», але це не є підставою для припинення іпотеки. Крім того, якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, посилався на обставини, викладені у позові та у відповіді на відзив, вважав, що банк не скористався своїм правом щодо залишення за собою нереалізованого майна, тому наявні підстави для припинення договору іпотеки, просив позов задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що на цей час банк продовжує нараховувати заборгованість за кредитним договором, таким чином штучно збільшує борг ОСОБА_4, чим порушуються прав останнього.

Представник відповідача - ОСОБА_2 заперечував проти позову. Суду пояснив, що банк мав право, а не зобовязаний був після отримання листа з виконавчої служби придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Крім того, до теперішнього часу вимоги кредитного договору ОСОБА_4 не виконує, має заборгованість. Тобто, зобовязання забезпечені іпотекою не виконуються, а припинення іпотеки позбавить їх можливості задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням, просив у позові відмовити.

Представник Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 надала суду на огляд оригінал виконавчого провадження № 49547201, додатково пояснила, що на виконання надійшли виконавчі листи та заява банку про відкриття виконавчого провадження, на підставі яких було відкрито виконавче провадження, накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_4, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. У подальшому було призначено експерта для участі у виконавчому провадженні, який оцінив іпотечне майно. Тричі проводились прилюдні торги з реалізації кафе, яке належить ОСОБА_4, про що свідчать відповідні протоколи. На треті торги були заявлені два покупця, але у звязку з тим, що ОСОБА_4 подав скаргу на дії державного виконавця, виконавче провадження та торги були зупинені. Після поновлення виконавчого провадження, зазначені покупці вже не реєструвалися. Після того, як іпотечне майно не було продано, у передбачені законом строки вона направила лист на адресу ПАТ «КБ «Надра», яким повідомила про те, що прилюдні електронні торги тричі не відбулись і вони мають право протягом десяти робочих днів з дня отримання даного повідомлення письмово повідомити про своє рішення щодо залишення за собою нереалізованого майна. Письмового повідомлення від ПАТ КБ «Надра» до виконавчої служби не надходило.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши сторони, оглянувши оригінал виконавчого провадження, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до такого.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

07 березня 2007 року ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 16/2007/840/0050/ЮМК, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 195 000 доларів США з терміном повернення до 03.03.2017 року та сплатою 14,4 % річних за користування ним (а.с. 5-6).

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 07 березня 2007 року ОСОБА_4 та банк уклали договір іпотеки, за яким ОСОБА_4 передав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно - кафе літ. А, загальною площею 119,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 36 б, реєстраційний номер 13581188 (а.с. 7-9).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.12. 2012 року з ОСОБА_4 на користь ВАТ «КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 07.03.2007 року в сумі 1 837 525 грн. 90 коп.

На підставі вказаного рішення суду 31 травня 2013 року був виданий виконавчий лист №2-510/11, за яким 07.12.2015 року державний виконавець Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_3 на підставі заяви ПАТ «КБ «Надра» від 11.11.2015 року відкрила виконавче провадження № 49547353 (а.с. 13, 120, 122).

10.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №49547201 до зведеного виконавчого провадження № 52913609 (а.с. 123).

Для виконання вказаного виконавчого провадження 15.12.2015 року державним виконавцем було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банках ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «Універсал Банк» і ПАТ «Енергобанк» та на все майно, що належать ОСОБА_4 у межах суми боргу 2 379 361,06 грн. (а.с. 124, 125).

05.02.2016 року від ПАТ «КБ «Надра» до виконавчої служби надійшла заява про звернення стягнення на майно, в якому відповідач просив передати арештоване майно кафе літ. А, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 36 б на електроні торги з метою його подальшої реалізації (а.с. 127).

16.02.2016 року державним виконавцем Лавровою К.А. було проведено опис і накладено арешт на майно - кафе літ. А, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 36 б (а.с. 14-15).

11.04.2016 року державним виконавцем було призначено експерта ОСОБА_6 для участі у виконавчому провадженні (а.с. 126).

Згідно висновку експерта вартість нежитлового приміщення кафе - бару «Виноград»,розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 36 б,станом на 01.06.2016 року складає 1 789 243,00 грн. (а.с. 128).

22.11.2016 року начальником Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_7 було направлено керівнику ЗФ ДП «Сетам» ОСОБА_8 пакет документів для проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_4 за зведеним виконавчим провадженням № 52913609 (а.с. 129-130).

Електронні торги з реалізації вказаного майна, які призначалися на 19.01.2017 року, 23.02.2017 року та 04.07.2017 року, не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, що підтверджено протоколами проведення електронних торгів № 229538, № 237686, № 268599 (а.с. 16-18).

10.08.2017 року державний виконавець Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_3 направила на адресу ПАТ «КБ «Надра» повідомлення, в якому зазначила, що реалізувати майно на електронних торгах неможливо у звязку з відсутністю допущених учасників торгів, тому запропоновано на підставі ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження» протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення письмово повідомити про своє рішення щодо залишення за собою нереалізованого майна, а саме: нежилого приміщення - кафе літ. А «Виноград», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 36 б (а.с. 19-20). Зазначене повідомлення отримано банком 17.08.2017 року, про що свідчить поштове повідомлення № 466 (а.с. 21).

14.11.2017 року державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову, в якій, пославшись на п.3 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», повернуто ПАТ КБ «Надра» виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 1 837 525 грн. 90 коп. у звязку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення. Інше майно, що належить боржнику та підлягає опису та арешту відсутнє (а.с. 22).

У ході розгляду справи представник відповідача наголошував, що його порушене право не було відновлено, оскільки заборгованість за кредитним договором № 16/2007/840/0050/ЮМК від 07 березня 2007 року ОСОБА_4 не погашена.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 цього Закону в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно з частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про іпотеку» є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на об'єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, норми Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин, дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Також згідно зі статтею 49 Закону України «Про іпотеку» якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Частиною другою статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом.

Таким чином, якщо кредитор не скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», це не є підставою для припинення іпотеки.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України: від 7 жовтня 2015 року в справі № 6-222цс15 і від 22 лютого 2017 року в справі № 6-133цс17 та в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року в справі № 61-2968св18.

Зважаючи на викладене, дослідивши належним чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що хоча до спірних правовідносин може бути застосовано положення, закріплені в частині третій статті 49 Закону України «Про іпотеку», але відсутні підстави для припинення іпотеки, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Заперечення відповідача про неможливість розгляду справи, так як вже Комунарським районним судом м. Запоріжжя вже була розглянута аналогічна справа: між тими самими сторонами, з цих самих підстав і мала однаковий предмет позову, суд не приймає до уваги у звязку з такими висновками.

Позов як вимога про захист складається з трьох елементів: предмета, підстави та змісту. Предмет позову це матеріально-правова вимога, заявлена позивачем в суд до відповідача щодо усунення допущеного відповідачем порушення субєктивного права позивача. Зміст позову це та дія суду, про здійснення якої просить позивач при зверненні за захистом порушених або оскаржуваних прав. Підстави позову це обставини, що вказуються позивачем, з якими він повязує свою матеріально-правову вимогу або правовідносини в цілому, що складають предмет позову.

01.03.2016 року дійсно Комунарським районним судом м. Запоріжжя було розглянуто справу за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Надра», треті особи: реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки припиненим. Предмет вказаного та цього позову дійсно однакові, проте сторони та підстави різні, тому суд вважає за необхідне розглянути справу та прийняти рішення по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 575, 593 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 17, 41, 44, 49, 52, 54 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Надра», юридична адреса: м. Київ, вул. Артема, 15, , треті особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16, , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 145 в, кв. 21 про визнання договору іпотеки припиненим відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10.05.2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод