Справа № 712/3900/18
Провадження №4с/712/37/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

за участі скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Волошина Б.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державних виконавців Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, зацікавлена особа: Управління МВС України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Боржник Лабазніков П.П. звернувся до суду таз урахуванням доповнень до скарги просив визнати неправомірні рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Соснівського відділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ по виконавчому провадженню №460777234 в частині виконання вимог: ч.5 ст.25, ч.1 ст.31, ч.2 ст.30, п.2 ч.1 ст.47, ч.2 ст.47, ч.4 ст.47, п.3 ч.1 ст.49, ч.2 ст.49, ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №2677-IV). Визнати дії державних виконавців Соснівського відділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області неправомірними у звязку з неповідомленням належним чином про відкриття виконавчого провадження шляхом вручення постанови про відкриття виконавчого провадження; визнати неправомірними дії головного державного виконавця Соснівського відділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Волошина Б.Д., які полягають у винесенні постанови від 27.03.2018 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців вказаного відділу ДВС Черчук Я.В., Загороднього М.М., Волошина В.Д., яка полягає у невинесенні постанови про закриття виконавчого провадження №460777234; зобовязати Соснівський відділ ДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області повернути виконавчий документ стягувачу; зобовязати Соснівський відділ ДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області закрити виконавче провадження №460777234; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Соснівського відділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Волошина Б.Д. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.03.2018 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 02.04.2018 року він отримав простий лист, в якому містився виклик державного виконавця та витяг про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна. За даними матеріалів виконавчого провадження, Соснівським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист на виконання рішення цього суду від 11.06.2014 по справі №2/59/11(14) про стягнення коштів. Як слідує із наданих на ознайомлення скаржнику матеріалів виконавчого провадження, виконавчий лист був поданий до державної виконавчої служби 12.01.2015, а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 13.01.2015 року державним виконавцем Черчук ЯВ. Вказував, що дану постанову не отримував, в чому вбачає порушення ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV.

Зазначив, що 27 березня 2018 року державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника, яку він отримав лише 06.04.2018. Про те, яке саме майно було арештовано скаржнику не відомо. Разом з тим, відповідно до ст.56 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VI11 «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Постанова про арешт майна боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Про проведення опису майна боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обовязковим. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові».

Проте, в постанові головного державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 необхідні дані щодо арештованого майна відсутні.

Крім того, статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №2677-УІ) встановлено строк здійснення виконавчого провадження.

Державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

-закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

-повернення виконавчого документа стягувану - згідно із статтею 47 цього Закону;

-повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Але всупереч закону у даному випадку державний виконавець провів арешт майна через 3 роки 2,5 місяці після відкриття виконавчого провадження, про відкриття якого я навіть не був повідомлений.

Соснівський відділ ДВС передавав виконавче провадження від одного державного виконавця до іншого (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5Д.). Останній державний виконавець продовжує вчиняти незаконні дії та бездіяльність.

Натомість, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби та вимог чинного законодавства, 19.01.2018 прийнявши до розгляду виконавче провадження державний виконавець його не закрив, а лише продублював запити (вимоги) та через 3 роки 2,5 місяці наклав арешт на моє майно, яке, до речі, у мене відсутнє.

Крім того, враховуючи викладене, відповідно до ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону .№2677-VI) виконавче провадження підлягає закінченню.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Виконавче провадження відкрито відповідно до постанови від 13.01.2015, яку скаржник до теперішнього часу не отримав. Минуло 3 роки і 2,5 місяці, однак навіть після спливу строку позовної давності державним виконавцем вчиняються незаконні дії відносно нього.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, просив задовольнити. Додатково зазначив, що державний виконавець в порушення вимог законодавства зобовязав його зявитися у вихідний день 09 квітня 2018 року, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження відзначив його безладний стан, також відсутні дані про те, що саме державний виконавець Волошин Б.Д. має право продовжувати виконавчі дії.

Крім того, головний державний виконавець Волошин Б.Д. за наявності в матеріалах виконавчого провадження офіційних документів про відсутність у скаржника будь-якого рухомого та нерухомого майна виніс 27.03.2018 постанову про накладення арешту на все нерухоме і рухоме майно та направив її на виконання до органів та установ, що посвідчують договори відчуження майна та проводять його перереєстрацію на іншого власника, а також відразу особисто 27.03.2018 вніс інформацію про державну реєстрацію обтяжень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, звертав увагу на таку підставу для закриття виконавчого провадження, як ліквідація юридичної особи стягувача та відсутність правонаступників, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ.

Додатково зазначив, що державний виконавець умисно не надав до відзиву частину документів з виконавчого провадження, з невідомих причин.

Таким чином, виконавче провадження має свої процесуальні правила, які закріпленні в законі, а ігнорування норм матеріального та процесуального права, недобросовісність державних виконавців призвели до незадовільної організації виконавчого провадження, до істотного порушення строків здійснення виконавчих дій й порушення прав скаржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні головний державний виконавець Соснівського відділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_2 скаргу не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на скаргу. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Зокрема зазначив, що 13.01.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої за вих. № 642, №643 від 19.01.2015 року надіслана боржнику, для виконання за адресою, що вказана у виконавчому документі та стячувачу для відома. 29.03.2018 року на адресу боржника направлено виклик державного виконавця завихідним №40112/ДВ-7 відповідно до частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансовихустановах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиціїУкраїни; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації продоходи та майно боржйика, не пізніше наступного робочого дня з дня виникненнявідповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення зафактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимогзаконодавства про виконавче провадження.

06.04.2018 року ОСОБА_1, зявився до державного з заявою про надання йому можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №46077234 від 13.01.2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2-59/11 виданого 24.11.2014 Соснівським районним судом міста Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь УМВС України в Черкаській області заборгованості в сумі 10 333 грн 33 коп. на що державним виконавцем надано можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження боржником не було вжито жодних заходів по погашенню наявної заборгованості. Не надано пояснень, щодо невиконання покладених на нього зобовязань, та які дії вживаються щодо погашення заборгованості, заяв про встановлення відстрочки або розстрочки виконання рішень не надходило.

Вказував на те, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» відсутня така підстава для закриття виконавчого провадження, як завершення 6-місячного строку з моменту його відкриття; відсутні будь-які заборони щодо накладення арешту на майно поза таким строком. Крім того, оскільки рішення про стягнення коштів на користь держави реально не виконане, вважає, що підстав для повернення виконавчого документу не має, оскільки не виконані всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Представник зацікавленої особи Управління МВС України в Черкаській області в судове засідання не зявився. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Заслухавши пояснення скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та дослідивши подані сторонами докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд установив наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із змісту Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Принцип обовязковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.06.2014 року позов Управління МВС України в Черкаській області задоволено повністю. Вирішено стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Черкаській області по 10 333 грн 33 коп. з кожного моральної шкоди та судових витрат, які були виплачені за рахунок держави потерпілій ОСОБА_7 внаслідок заподіяння їй шкоди, завданої у звязку із протиправними діями ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_6

Рішення набрало законної сили, на його виконання був виданий виконавчий лист №2-59/11(14) від 24.11.2014 року.

Як вказував державний виконавець, 13.01.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої за вих.№642, 643 від 19.01.2015 року надіслана боржнику для виконання за адресою, що вказана у виконавчому документу.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів виносить постанову про відкриття виконавчого документу. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За умовами ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Пункт 16 Постанови №6 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року розяснює, що строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як вбачається зі змісту судового рішення в справі №2-59/11, яке є загальнодоступним на сайті http://reyestr.court.gov.ua, скаржник був присутній в залі судового засідання під час розгляду справи, отже знав про зміст винесеного рішення щодо стягнення з нього заборгованості.

Боржник в судовому засіданні вказував, що не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому така постанова підлягає скасуванню.

Натомість, звернувшись зі скаргою на дії державного виконавця не просив поновити пропущений 10-ти денний строк, який передбачений для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та не зазначив на поважні причини такого пропуску процесуального строку.

Європейський суд з прав людини наголошує, що виконання будь-якого судового рішення є невідємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обовязкове судове рішення залишати невиконаним на збиток одній зі сторін. Крім того, у рішенні по справі «Бурдов проти Росії» Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невідємною частиною «справедливого судового розгляду» в значенні статті 6 Конвенції. Окрім того, підкреслено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись зі скаргою, скаржник вказує на недотримання державним виконавцем процедур, встановлених Законом однак не вказує, яким саме чином порушуються його права враховуючи те, що протягом більш ніж 3 років з нього не було стягнуто коштів на виконання вказаного рішення та воно залишається не виконаним.

Згідно до ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV) передбачений строки виконавчого провадження, зокрема щодо виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом із тим, норми вказаного Закону зобовязують державного виконавця використати всі можливі заходи для примусового виконання, в тому числі, шляхом накладання арештів на рахунки та інше майно боржника.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державні виконавці відповідно до вимог законодавства здійснювали виконавчі дії щодо пошуку майна боржника (робили необхідні запити, отримували витяги, відомості з ДФС, ПФУ).

27.03.2018 року головним державним виконавцем Волошиним Б.Д. винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №46077234.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404- VIII) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на пятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Суд погоджується з твердженням державного виконавця, що в даному випадку відсутні обмеження щодо винесення постанови про арешт майна боржника відповідно до діючого законодавства.

Крім того, оскільки державний виконавець вважає, що в даному випадку не здійснені всі необхідні виконавчі дії для виконання рішення суду та відсутні підстави для повернення виконавчого документу, суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та компетенцію, а тому не може вказувати на доцільність закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Посилання скаржника на сплив терміну позовної давності також не може бути прийнято судом до уваги, оскільки позовна давність не розповсюджується на відносини, які виникають у звязку із виконанням судових рішень.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про чисельні порушення його прав під час здійснення виконавчого провадження № 46077234.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2-5, 10, 18, 76-83, 95, 258-261, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державних виконавців Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, зацікавлена особа: Управління МВС України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2018 року.

Головуючий: Т.Є. Троян