Справа № 477/422/18
Провадження № 2/477/435/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, третя особа на боці позивача приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 21 березня 2012 року, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та на земельну ділянку, площею 0,25 га, виділену для його будівництва та обслуговування, а також на земельну ділянку, площею 0,21 га, виділену для ведення особистого підсобного господарства, розташовані по вул. Комсомольська, 11, в с. Новомиколаївка Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість, оскільки померла мати отримала її в порядку успадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3, але не перереєструвала на себе.

Посилаючись на те, що будинок та ділянки в порядку спадкування перейшли до власності матері і належали їй на час смерті, а вона є спадкоємицею першої черги за законом після її смерті і прийняла спадщину, оскільки фактично проживала з нею на час смерті, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, тому просила це зробити суд і позов задовольнити.

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Представник позивачки також в своїй заяві просив позов задовольнити, а представник відповідача в своїй заяві позов визнав і не заперечував проти його задоволення та оформлення спадщини за позивачкою.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

25 жовтня 1994 року в с. Новомиколаївка Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області помер ОСОБА_3 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку та земельної ділянки, площею 0,25 га, виділеної для його будівництва та обслуговування, розташованої в цьому ж селі по вул. Комсомольська, 11, а також на земельну ділянку, площею 0,21 га, за цією ж адресою, виділену для ведення особистого підсобного господарства.

Житловий будинок він купив у радгоспу «Супутник» Жовтневого (тепер Вітовського району Миколаївської області), що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру 24 квітня 1993 року. Однак після купівлі будинку він не встиг зареєструвати його в державному органі і помер.

На час його смерті діяли положення Цивільного кодексу України 1963 року.

Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно за ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місце знаходження майна або його основної частини.

Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого.

Відповідно до ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 07 липня 2016 року на час його смерті з ним проживала його дружина ОСОБА_2, яка вступила в управління спадковим майном у виді житлового будинку.

В той же час, після отримання спадщини вона не переоформила спадщину на своє імя і померла 21 березня 2012 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у виді зазначеного житлового будинку, який вона отримала в порядку успадкування після смерті чоловіка, а також на земельні ділянки площею 0,25 га, та 0,21 га, розташовані за тією ж адресою.

Ділянка, площею 0,25 га, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, належала спадкодавиці відповідно до державного акту серії ІІІ-МК № 025968, виданого 17 вересня 1997 року Новомиколаївською сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області.

Земельна ділянка, площею 0,21 га, виділена для ведення особистого підсобного господарства, належала спадкодавиці відповідно до державного акту серії ІІІ-МК №025969, також виданого 17 вересня 1997 року тією ж сільською радою.

На час її смерті діяли вже положення ЦК України 2003 року (далі ЦК України).

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини (час смерті) ОСОБА_2 з нею проживала її дочка ОСОБА_1, яка таким чином прийняла спадщину і відноситься до спадкоємців першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України).

В той же час, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті матері вона отримала письмове розяснення нотаріус про неможливість нотаріального оформленням спадщини, оскільки не представила належним чином оформленні належним чином оригінали правовстановлюючих документу на вказану нерухомість.

Так, було зясовано, що первісний власник будинку ОСОБА_3 не оформив та не зареєстрував будинок за свого життя належним чином в державному органі свідоцтво про право власності на будинок не було оформлено та зареєстроване. А потім після його смерті дружина також не перереєструвала будинок як спадщину на своє ім'я.

Державні акти про право власності померлої на земельні ділянки були втрачені власницею за невідомих обставин.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки за життя належали ОСОБА_2, а після її смерті входять до складу спадщини, тому в порядку спадкування повинні відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці першої черги за законом.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 262-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 21 березня 2012 року, на спадкове майно:

-житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жовтневий) район,

с. Новомиколаївка, вул. Комсомольська, 11;

-земельну ділянку, площею 0,25 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за цією ж адресою, яка належала спадкодавиці відповідно до державного акту серії ІІІ-МК № 025968, виданого 17 вересня 1997 року Новомиколаївською сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області;

-земельну ділянку, площею 0,21 га, виділену для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жовтневий) район, с. Новомиколаївка, вул. Комсомольська, 11, яка належала спадкодавиці на підставі державного акту серії ІІІ-МК №025969, виданого 17 вересня 1997 року Новомиколаївською сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом з0 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко