Єдиний унікальний номер 741/1632/17
Провадження № 2/741/119/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 07 травня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Пасіки О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, до закінчення підготовчого засідання змінив підстави позову, мотивував позов тим, що 23 квітня 2008 року померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Він (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом від 14 червня 2005 року, у встановлений законом шестимісячний строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини з поважної причини, а саме у звязку з тим, що з 30 квітня по 30 серпня 2008 року перебував у Німеччині, а з 1 вересня по 1 грудня 2008 року на навчально-тренувальному зборі по підготовці до відбіркового чемпіонату України з пауерліфтингу, який проходив на тренувальній базі «Олімп» у м. Юрївка Донецької області.

ОСОБА_1 просив суд визначити йому додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не зявився, подав до суду відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що позивач без поважних причин пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, а тому відсутні підстави для задоволення його позову. Представник просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити без участі представника міської ради.

Суд проводить розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

23 квітня 2008 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2005 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким належну їй на підставі державного акта серії ЧН № 037653 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Носівської міської ради Чернігівської області, заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується його копією (а.с. 9).

Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10 січня 2018 року (а.с. 29), а тому спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється за цим заповітом.

Таким чином, у силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України ОСОБА_1, як особа, визначена у заповіті, має право на спадкування після смерті ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після померлої 23 квітня 2008 року ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної державної нотаріальної контори № 14/01-16 від 10 січня 2018 року (а.с. 27).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У судовому засіданні встановлено позивач у встановлений законом шестимісячний строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини у звязку з тим, що у період з 30 квітня по 30 серпня 2008 року перебував у Німеччині, а з 1 вересня по 1 грудня 2008 року брав участь у навчально-тренувальному зборі по підготовці до відбіркового чемпіонату України з пауерліфтингу, який проходив на тренувальній базі «Олімп» у м. Юрївка Донецької області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 36-39).

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов'язані з об'єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій.

На думку суду, подання ОСОБА_1 позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є єдиним ефективним способом захисту права позивача на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов'язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З огляду на однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця, у ОСОБА_1, з урахуванням наведених ним переконливих мотивів у позові, виникло «законне сподівання» в успадкуванні прав на нерухоме майно від ОСОБА_2 через визначення в судовому порядку додаткового строку на прийняття спадщини. Таке «законне сподівання» входить до поняття «майно», вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції (про ознаки «законного сподівання» зазначено у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі).

Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, ураховуючи відсутність інших спадкоємців ОСОБА_2, які б прийняли спадщину після її смерті, суд приходить до висновку про те, що позивач з поважних причин пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому позов підлягає задоволенню.

Доводи представника відповідача про те, що позивач без поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки є необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 1223, 1272 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, два місяці додаткового строку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 23 квітня 2008 року.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв