Справа № 627/236/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Вюнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01 квітня 1996 року він був прийнятий на роботу в Мурафський бурякорадгосп, на базі якого в подальшому створено КСП «Агрофірма Мурафська» та в цьому ж році його було прийнято в члени КСП, однак відповідно до до довідки архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації зазначено, що списки пайовиків КСП Агрофірма Мурафська на зберігання до архіву не надходили, місцезнаходження їх архіву невідоме, а тому надати довідку про включення в списки КСП позивача не мають можливості, в звязку з чим прохає встановити факт прийняття його в члени КСП.

Окрім цього зазначив, що в період з 1996 року по 30.07.1997 рік працював у КСП «Агрофірма Мурафська», при звільненні з роботи з членів його не виключали, а тому на момент розпаювання земель КСП «Агрофірма Мурафська» перебував в його членах та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мав право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Агрофірма Мурафська» його прізвище було не включено до списку - додатку, а тому сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримував.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права, встановити факт прийняття його в члени КСП та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,3 га умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Агрофірма Мурафська», розташованих на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Також на підтвердження заявлених вимог прохав допитати в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні при розгляді справи покладалася на розсуд суду.

Суд, заслухавши представників сторін та свідків, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Матеріали справи, а саме записи в трудовій книжці позивача БТ ІІ №2014657 свідчать, що позивач ОСОБА_1 01.04.1996 року був прийнятий на роботу в Мурафський бурякорадгосп.

29.07.1996 року на базі Мурафського бурякорадгоспу було створено КСП «Агрофірма Мурафська».

30.07.1997 року позивача було звільнено з КСП «Агрофірма Мурафська».

26 квітня 1997 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Агрофірма Мурафська» Качалівської сільської ради серії ХР 18-00-000787, однак до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Агрофірма Мурафська» серії ХР -18-00-000787 позивач включений не був, про що свідчить відповідь відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.02.2018 №Л-25/0-0.23,25/145-18.

Однак допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду пояснили, що вони в період з 1993 року по 2001 рік працювали в КСП «Агрофірма Мурафська». В 1996 році на посаду зоотехніка було прийнято ОСОБА_1 та в цьому році відбулися збори, на яких розглядалося питання про включення працівників КСП, в тому числі їх та ОСОБА_1 до членів КСП, після чого було оголошено список членів КСП, до якого ввійшов ОСОБА_1 та вони. Окрім цього повідомили, що в їхніх трудових книжках відсутні записи про прийняття їх в члени КСП, натомість їхні імена були внесені до списку додатку до Державного акту та вони отримали Державні акти на право власності на земельну ділянку з земель КСП «Агрофірма Мурафська», на підтвердження чого надали для огляду свої трудові книжки та оригінали Державних актів. Окрім цього повідомили, що за весь час їхньої роботи, тобто з 1993 по 2001 рік більше їх на збори не збирали та питання про виключення з членів КСП не вирішувалося.

Також, як вбачається з відповіді архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 07.12.2017 №01-37/65 списки пайовиків КСП «Агрофірма Мурафська» на зберігання до архіву не надходили, місцезнаходження їх архіву не відомо.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає підтвердженим факт прийняття у 1996 році ОСОБА_1 до членів КСП «Агрофірма Мурафська».

Враховуючи те, що на час розпаювання земель КСП «Агрофірма Мурафська» позивач являвся членом КСП, суд приходить до висновку, що позивач набув законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель був членом КСП «Агрофірма Мурафська».

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував.

За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Як вбачається з відповіді відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.02.2018 №Л-25/0-0.23,25-26/145-18 розмір земельної частку (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Агрофірма Мурафська» на території Качалівської сільської ради становить 4,30 умовних кадастрових гектар.

Також згідно відповіді Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 12.04.2018 №02-20/251 вбачається, що на території Качалівської сільської ради маються не витребувані земельні частки (паї), які можуть бути надані у власність позивачу.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованаЗаконом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ОСОБА_1 пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Окрім цього, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. ст.ст 259, 265, 268 ЦПК України, Указом Президента України №720 від 08. 08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай).

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт прийняття у 1996 році ОСОБА_1 в члени КСП «Агрофірма Мурафська».

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,30 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Агрофірма Мурафська», розташованих на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп., які перерахувати за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача:0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області (місцезнаходження: вул. Охтирська № 1, смт Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, ).

Суддя Каліберда В. А