Справа № 645/953/17
Провадження № 2/645/154/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

За участю позивача за первісним позовом ОСОБА_2

Представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 26.09.2017 року,

Відповідача за первісним позовом- Харківської міської ради,

Представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності,

Треті особи за первісним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6,

Відповідач за зустрічним позовом Харківська міська рада,

Треті особи за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2,

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7,

Відповідач за зустрічним позовом Харківська міська рада,

Треті особи за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за первісним позовом: ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, який в ході розгляду справи уточнив до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування первісного позову ОСОБА_2 зазначив, що його батьки, гр. ОСОБА_8, 12.09.1931 р. н. і гр. ОСОБА_9, 28.04.1930 р. н. перебували в шлюбі з 04.11.1954 р. зареєстрований Зіборовською сільською радою, Золотухінського р-ну Курської області, Російської Федерації. За часи життя мешкали в будинку по вул. Високогірної, 50 м. Харкова. Вищезазначеній будинок був куплений позивачем за первісним позовом в березні 1978 р. і подарований батьку ОСОБА_9, що засвідчено державним нотаріусом 12-й Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 в реєстрі за № 1-174. та зареєстрований за ним в Харківськім міськім бюро технічної інвентаризації на підставі договору дарування від 24.01.1979 р. 15.06. 2002 р. його батько ОСОБА_9 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, житловий будинок розташований по вул. Високогірної, 50 м. Харкова загальною площею 69,6 кв. м. Спадкоємцем за законом була його дружина ОСОБА_8, 12.09.1931 р. н. 14.12.2002 р. мати позивача ОСОБА_8, позивач ОСОБА_2 та його рідні брати ОСОБА_11, 08.10.1959 р. н. та ОСОБА_12, 22.07.1965 р. н. звернулись до Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори з заявами про передачу своєї частини на житловий будинок матері, ОСОБА_8 видати її свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений будинок. 11.02.2003 р. їй було видано свідоцтво про право на спадщину зареєстровану в спадковому реєстрі за №31053549.

01.04.2003 р. мати позивача, ОСОБА_8 12.09.1931 р. н. що народилась в с. Платава, Конишівського райна, Курської області та мешкала в м. Харкові, вул. Високогірна, 50 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження (заповіт): «Належний мені на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями , який знаходиться в м. Харкові по вул. Високогірної, 50 заповідаю в рівних частинах кожному: ОСОБА_2, ОСОБА_13 та ОСОБА_12». Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 і зареєстровано в реєстрі за №4-352.

Після смерті батька позивача ОСОБА_15 мати позивача ОСОБА_8 юридично не провела оформлення будинку на себе, тому 12.09.2014 р. позивач ОСОБА_2 від імені своєї довірительці ОСОБА_16 (довіреність посвідчена приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_17 від 27.07.2013 р. за реєстровим №1875) звернувся до Дванадцятої харківської нотаріальної контори з заявою, видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_8 після її чоловіка, ОСОБА_9, померлого 15.06.2002 р. на належний йому житловий будинок № 50 розташований по вул. Високогірній в м. Харкові.

15.09.2014 р. ОСОБА_8, померла. Ще раніше помер молодший рідний брат ОСОБА_18, 22.07.1965 р. н., (помер 20.01.2007 р.)

Тому позивач, ОСОБА_2 разом з середнім рідним братом ОСОБА_13, 15.11. 2014 р. звернулись до Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори з заявою про реєстрацію спадкової справи та отримання свідоцтва про право на спадщину на батьківській житловий будинок що розташований м. Харкові, по вул. Високогірний, 50. Завідувач Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_19 повідомила, що в нашому випадку отримання свідоцтва не виявляється можливим, тому що до нотаріальної контори не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на обєкт нерухомості, житловий будинок №50 по вул. Високогірній в м. Харкові, а саме: екземпляру копії договору дарування засвідченого мокрою печаткою державним нотаріусом Дванадцятої харківської нотаріальної контори ОСОБА_10 від 24.01.1979 р. За відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус пропонує звернутися до суду з метою оформлення спадщини в судовому порядку.

17.07.2016 року раптово помер середній рідний брат позивача ОСОБА_13, спадкоємцем після його смерті за законом на частину будинку є його дочка, ОСОБА_20, 26.01.1990 р. н, зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_21.

20.07.2015 року ОСОБА_21 звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь своєї сестри.

Після смерті молодшого рідного брата ОСОБА_12, спадкоємцем після його смерті за законом на частину будинку є його доньки, ОСОБА_6, 19.05.1988 р. н., фактичне місце проживання 61118, м. Харків, Салтівськое шосе, 139 кв. 277 та ОСОБА_22. ОСОБА_22 відмовилась від прийняття спадщини на користь рідної сестри ОСОБА_6

У звязку з викладеним просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_23, яке складається з 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків вул. Високогірна б.50.

ОСОБА_6 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з зустрічним позовом який в процесі розгляду справи уточнила до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_6 зазначила, що 15 вересня 2014 року померла її бабуся ОСОБА_8. В особистій власності вона мала житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Харків, вул. Високогірна, 50, який вона успадкувала від свого чоловіка ОСОБА_9, померлого 15.06.2002. Відповідно до заповіту, складеного нею 01.04.2003 та посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_14 (зареєстровано в реєстрі за № 4-352), спадкоємцями вказаного вище будинку в рівних частинах (тобто 1/3) є її сини: ОСОБА_2, ОСОБА_13 та ОСОБА_12, який є її батьком.

20 січня 2007 року її батько, ОСОБА_12, помер. Відповідно до статті 1261 та частини 1 статті 1266 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємцями частини вказаного вище житлового будинку та надвірних будівель, які належала б її батькові, є вона, її рідна сестра ОСОБА_22, та рідні брати батька: ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (по 1/12 кожному).

Сестра позивача за зустрічним позовом ОСОБА_22 звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на її користь. Таким чином частина спадщини ОСОБА_6 становить 1/6.

Відповідно до статті 1297 ЦК України 15.11.2014 рідні братии її батька ОСОБА_2 та ОСОБА_13, звернулись до Дванадцятої Харківської нотаріальної контори із заявою для видачі їм свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно. Але у видачі свідоцтв їм було відмовлено у звязку з відсутністю документу, який встановлює право спадкодавця на спадкове майно.

17.07.2016 помер рідний брат її батька ОСОБА_13 Спадкоємцями його частини нерухомого майна є його діти ОСОБА_7 та ОСОБА_21, який відмовився від прийняття спадщини на користь рідної сестри.

У звязку з наведеним, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_8, яке складається з 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Високогірна, 50.

ОСОБА_7 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з зустрічним позовом, який в процесі розгляду справи уточнила до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_7 зазначила, що 15 вересня 2014 року померла її бабуся ОСОБА_8. В особистій власності вона мала житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Харків, вул. Високогірна, 50, який вона успадкувала від свого чоловіка ОСОБА_9, померлого 15.06.2002. Відповідно до заповіту, складеного нею 01.04.2003 та посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_14 (зареєстровано в реєстрі за № 4-352), спадкоємцями вказаного вище будинку в рівних частинах (тобто 1/3 кожному) є її сини: ОСОБА_2, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, який є її батьком.

20 січня 2007 року ОСОБА_12 помер. Відповідно до статті 1261 та частини 1 статті 1266 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємцями частини вказаного вище житлового будинку та надвірних будівель, яка належала б йому, є його діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_22, та рідні брати: ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (по 1/12 кожному).

Після смерті бабусі у відповідності до вимог статті 1297 ЦК України 15.11.2014 її батько та його рідний брат ОСОБА_2 звернулись до Дванадцятої Харківської нотаріальної контори із заявою для видачі їм свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно. Але у видачі свідоцтв їм було відмовлено у звязку з відсутністю документу, який встановлює право спадкодавця на спадкове майно.

17 липня 2016 року її батько, ОСОБА_13, помер. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином спадкоємцями частини вказаного вище житлового будинку, яка належала моєму батькові, є позивач за зустрічним позовом та її рідний брат ОСОБА_24 (по 5/24 кожному).

ОСОБА_21 звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_7 Таким чином її частина спадщини становить 5/12.

В свою чергу ОСОБА_22 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6

Просила суд - визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_13, яке складається з 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Високогірна, 50.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача за первісним позовом ОСОБА_25, який діяв на підставі довіреності від 26.09.2017 року, в судовому засіданні підтримали первісний позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечували.

Відповідач за первісним позовом Харківська міська рада, в особі представника ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності від 07.11.2017 року, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ХМР. Просили суд ухвалити рішення згідно чинного законодавства України , яке не буде порушувати права третіх осіб.

Треті особи за первісним позовомОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити зустрічні позовні вимоги. Проти задоволення позову ОСОБА_2 не заперечували.

24 квітня 2017 року ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєвої Е.Є. було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

24 квітня 2017 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 він просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_23, яке складається з 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків вул. Високогірна б.50.

06.06.2017 року за клопотанням позивача ОСОБА_2 було витребувано копії спадкових справ після смерті ОСОБА_26 та ОСОБА_8, а також копія інвентарної справи з КП «Харківське бюро технічної інвентиразації».

28.09.2017 року до суду надійшли зустрічні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7

28 вересня 2017 року ухвалою суду прийнято зустрічні позовні заяви ОСОБА_6 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно та ОСОБА_7 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України).

Враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами загального провадження, проти чого сторони не заперечували.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено наступне.

04.11.1954 року ОСОБА_27 та ОСОБА_28 уклали шлюб, зареєстрований Зіборовською сільською радою, Золотухінського району, Курської області, Російської Федерації.

На підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 1978 року, посвідченому Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою та зареєстрованому в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 05.04.1978 під № 43650, ОСОБА_2 придбав у власність будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Високогірна, 50 (а.с.168-169).

24 січня 1979 року ОСОБА_29 подарував вказаний будинок своєму батькові ОСОБА_9 на підставі договору дарування, який посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстровано в Харківському міському бюро технічної інвентаризації (а.с.12-13).

15 червня 2002 року помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 343960 , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 17.06.2002 року ,актовий запис №4963 (а.с.31).

Після його смерті спадкоємцями належної йому нерухомості були його дружина ОСОБА_8, і їх сини ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_12

Вивчивши та дослідивши матеріали спадкової справи №1142/2002, заведеної після померлого ОСОБА_9 встановлено, що 14.12.2002 до 12 ХДНК звернулась ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_27 Також, 14.12.2002 року до нотаріальної контори звернулись діти померлого ОСОБА_2, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з заявами про відмову від спадщини на користь своєї матері ОСОБА_8А (а.с.82-84).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2003 року, засвідченого державним нотаріусом Дванадцятої ХДНК ОСОБА_30 ОСОБА_8 було видано свідоцтво за р.№3-63 на грошовий вклад з відсотками та компенсацією до нього, що знаходиться у вб м. Харкова за №8080/0310 по рахунку №966, належного померлому на підставі ощадної книжки (а.с.89).

Враховуючи зазначене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_8 прийняла у спадщину будинок №50 по вул. Високогірній в м. Харкові після смерті чоловіка ОСОБА_9

Також судом вивчався заповіт від 01.04.2003 року, складений ОСОБА_8 та посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої ХДНК ОСОБА_31, зареєстрований в реєстрі за № 4-352, відповідно до якого ОСОБА_8 на випадок її смерті належний їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в м. Харкові, вул. Високогірна, 50, заповідає в рівних частинах кожному: ОСОБА_2, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1 ВЛ №104742, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції 09.02.2007 року, актовий запис №2191, ОСОБА_12 помер 20 січня 2007 року (а.с.34).

Згідно відповіді 12 ХДНК №1915/01-16 від 21.06.2017 року встановлено, що після ОСОБА_12 померлого 12.01.2007 року з заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.79-80).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 454072, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харків реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 16.09.2014 року, актовий запис №13062, ОСОБА_8 померла 15 вересня 2014 року (а.с.97).

Судом досліджувалась спадкова справа №878/2014 померлої 15.09.2014 року ОСОБА_8, відповідно до якої встановлено, що 15 вересня 2014 року до 12 ХДНК з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_13 та онука померлої ОСОБА_6, яка є донькою ОСОБА_12, померлого 20.01.2007 року (а.с.92-94).

Таким чином, згідно ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України, сини померлої ОСОБА_8 - ОСОБА_2, ОСОБА_13 та онука ОСОБА_6 прийняли спадщину після її смерті.

Матеріали спадкової справи №878/2014 містять також заяву ОСОБА_8 про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті її бабусі на користь онуки спадкодавці ОСОБА_6. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_32 за № в реєстрі 804 (а.с.95).

Згідно відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.09.2014 № 207 право власності на житловий будинок по вул. Високогірній, 50 на імя ОСОБА_8 зареєстровано не було. Право власності зареєстровано на ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 24.01.1979 року, посвідченого 12 ХДНК №1-173. (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №552529, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 19.07.2016 року, актовий запис №10835, ОСОБА_13 помер 17.07.2016 року (а.с.33).

Згідно відповіді 12 ХДНК №1915/01-16 від 21.06.2017 року встановлено, що після ОСОБА_13 померлого 17.07.2016 року з заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.79-80).

Матеріали справи містять посвідчену приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_33 заяву ОСОБА_24, сина померлого 17.07.2016 року ОСОБА_13 про відмову від прийняття спадщини на користь сестри ОСОБА_7 (на момент подання заяви ОСОБА_34С.) (а.с.286).

Відповідно до довідки, наданої ЖК «Мрія» від 16.01.2018 року за №46/160118 на час відкриття спадщини ОСОБА_7 постійно проживала із спадкодавцем, у звязку з чим із заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Враховуючи зазначене та керуючись ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_7, прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_13

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Також ч. 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають задоволенню, як такі, що підтверджені належними доказами, та такі, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 1235, 1258, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1274 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 13, 52, 263-266 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8, померлої 15 вересня 2014 року, на 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Харків, вул. Високогірна, 50.

Визнати за ОСОБА_6 право власності у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_8, померлої 15 вересня 2014 року, на 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Харків, вул. Високогірна, 50.

Визнати за ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_13, померлого 17.07.2016 року, на 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Харків, вул. Високогірна, 50.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): м. Харків,вул. Валентинівська б. 25 Б кв.54, НОМЕР_1, виданий 18.05.2010 р. Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Відповідач за первісним позовом Харківська міська рада, юридична адреса: м. Харків, майдан Конституції, 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04059243.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): м. Харків, Салтівське шосе б. 139 кв.277, НОМЕР_2, виданий 12.08.2004 р. Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 16.05.2018 року.

Головуючий-суддя-