Провадження № 2/638/2158/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

за участі секретаря Голуб Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.07.2006 року сторонами укладено кредитний договір № DNH4KP45430080, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4096,30 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У судове засідання сторони не з'явились, позивач просив про розгляд справи за відсутності його представника, відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, подав заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i докази подаються сторонами i іншими особами, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 27.07.2006 року сторонами укладено кредитний договір № DNH4KP45430080, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4096,30 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір складають підписана анкета-заява та Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (а.с. 5).

За ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Цією ж статтею визначено, що до кредитних правовідносин застосовуються положення параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. При цьому, відповідно до ч.3 тієї ж статті, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За користування чужими грошовими коштами, відповідно до ст. 536 ЦК України, боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст. 540 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Порушенням зобов'язання статтею 610 ЦК України визнано його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Право на неустойку, відповідно до ст.550 ЦК України, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. При цьому, проценти на неустойку не нараховуються.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

В порушення умов договору ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконує, у звязку із чим, станом на 01.08.2016 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 105996,01 грн., яка складається із наступного:

- 4096,30 грн. - заборгованість за кредитом; - 28319,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 73580,28 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2319,02 грн. штраф (відсоткова складова).

Разом із тим, позивачем надано копію Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26.09.2013 року по справі № 202/29909/13-ц, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № DNH4KP45430080 від 27.07.2006 року в сумі 49 615,57 грн. (сорок девять тисяч шістсот пятнадцять гривень 57 коп.), та стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ОСОБА_2 суму 10 000,00 грн., а всього заборгованість у сумі 59 615,57 грн. ( пятдесят девять шістсот п'ятнадцять гривень 57 коп.), що складається з: заборгованість за кредитом 4 096,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 18 996,25 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 33 207,99 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2 815,03 грн. Також за цим рішенням стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 596,16 грн., в решті вимог за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Згідно розрахунку поданого позивачем, на час звернення до суду із даним позовом, сума боргу розрахована за період з 27.07.2006 по 01.08.2016 року та складає 105996,01 грн., а за виключенням стягнутої суми складає 49 199,46 грн., які позивач просить стягнути в цілому.

Розглядати заявлену до стягнення суму як борг в цілому суд вважає недоцільним, оскільки її складові мають різну правову природу. У звязку із наведеним, суд розглядає названу суму як суму заборгованості за процентами та неустойку за неналежне виконання умов договору.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності та відмови у позові.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізації свого права в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності розпочався з 27.07.2006 року (остання сплата за користування коштами), тобто з цього моменту у позивача виникло право звернутися до суду за захистом свого порушеного права, так як вказаною датою було здійснено останній платіж.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії ( припинення дії ) договору, як з певними моментам ( фактами ), які свідчать про порушення прав особи.

Зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст.258 ЦК України, спеціальна позовна давність терміном на один рік встановлена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи те, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26.09.2013 року по справі № 202/29909/13-ц суму заборгованості за кредитом, відсотки за користування грошовими коштами і неустойку станом на 20.06.2013 року стягнуто, то сума, заявлена позивачем до стягнення, складається з відсотків за користування коштами та неустойки, до якої, як наведено вище, застосовується спеціальна позовна давність.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню за один рік до часу звернення позивача із розглядуваним позовом, тобто з серпня 2015 по серпень 2016 року.

Розрахунок неустойки за вказаний період позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд не в праві на власний розсуд вирішувати питання про реалізацію прав та обовязків сторін.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення неустойки за названим договором.

Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування, то за названим рішенням із відповідача стягнуто заборгованість по сплаті відсотків станом на 20.06.2013 року у розмірі 18996,25 гривень. У розглядуваному позові та розрахунку заборгованості до нього зазначено, що станом на 01.08.2016 року заборгованість по відсоткам складає 28319,43 гривні. За таких обставин, заборгованість по відсоткам за користування, яка підлягає стягненню із відповідача, складає 9323,18 гривень.

Враховуючи наведене, решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256-268, 526, 527, 529, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 18, 76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP45430080 від 27.07.2006 року в розмірі 49199,46 грн. задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором № DNH4KP45430080 від 27.07.2006 року в сумі 9323 (девять тисяч триста двадцять три) гривні 18 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, 50) судові витрати пропорційно частині позовних вимог у розмірі 261 (двісті шістдесят одна) гривню 13 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя О.В. Шишкін