Справа № 303/5440/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.,

за участі секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 року (головуючий суддя Куцкір Ю.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Національної поліції України, Державної казначейської служби України, треті особи: слідчий СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області Яцканич Володимир Миколайович, прокурор Мукачівської місцевої прокуратури Галай Михайло Михайлович про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог зазначав, що 09.01.2014 Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000086 за підозрою у вчиненні ОСОБА_1 злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

03.02.2014 Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000343 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Дані кримінальні провадження слідчим Мукачівського МВ (з обслуговування м.Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області об`єднано в одне провадження №0000086.

04.02.2014 ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру, згідно якої його підозрювали у вчиненні двох кримінальних злочинів, а саме щодо незаконного збуту психотропних речовин 25.01.2014 та 03.02.2014.

У період з 04.02.2014 по 13.02.2014 ОСОБА_1 перебував під вартою. 28.03.2014 ОСОБА_1 було вручено обвинувальний акт по вищезазначеному кримінальному провадженню.

Позивач зазначає, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 27.04.2015 ОСОБА_1 виправдано за епізодом від 25.01.2014 та засудженого за іншим епізодом від 03.02.2014. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22.10.2015 вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2015 скасовано, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2016, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22.10.2015 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 25.11.2016 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2015 року щодо ОСОБА_1 в частині визнання винним та засудження за ч.2 ст.307 КК України скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2017 обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 повернуто прокурору.

22.06.2017 прокурором Мукачівської місцевої прокуратури Галай М.М. - ОСОБА_1 вручено новий обвинувальний акт за тими самими двома епізодами інкримінованих злочинів.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18.07.2017 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України в частині обвинувачення за епізодом від 25.01.2014 закрито на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України (тобто існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, яким ОСОБА_1 виправдано за епізодом від 25.01.2014). Дана ухвала набрала законної сили 25.07.2017.

Позивач зазначав, що у період із 09.01.2014 до 25.07.2017 щодо нього здійснювалося незаконне досудове розслідування, притягнення до кримінальної відповідальності, тримання під вартою, у зв'язку з чим він втратив ділову репутацію, погіршилися зв'язки з рідними, дружина з ним розлучилася, син уникає батька. Просив суд стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 342 800 гривень нараховану у п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що згідно вироку Мукачівського міськрайонного суду від 27.04.2015 ОСОБА_1 виправдано у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України в частині обвинувачення за епізодом від 25.01.2014.

У відзиві на апеляційну скаргу представник національної поліції України просив рішення суду залишити без змін. Зокрема, зазначав, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 22 грудня 2017 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 19 грудня 2017 року між прокурором Мукачівської місцевої прокуратури та обвинувачем ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000086, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду скарги були повідомлені належним чином (а.с.94-94»д»).

Представник апелянта ОСОБА_2 просив розгляд справи провести у його відсутності.

Клопотання прокурора Мукачівської місцевої прокуратури, радника юстиції М. Галай, про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в судових засіданнях в Мукачівському міськрайонному суді судова колегія вважає необгрунтованим, оскільки в судове засідання міг бути направлений інший представник прокуратури.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи та їх представників. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції), положення якої є аналогічними положенням частини першої статі 4 ЦПК України в діючій редакції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09.01.2014 Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000086 за підозрою у вчиненні ОСОБА_1 злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України (а.с.10).

03.02.2014 Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000343 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України (а.с.11).

Дані кримінальні провадження слідчим Мукачівського МВ (з обслуговування м.Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області об`єднано в одне провадження №0000086 і 04.02.2014 ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру, згідно якої його підозрювали у вчиненні двох кримінальних правопорушень - незаконного збуту психотропних речовин 25.01.2014 та 03.02.2014 (а.с.12-13).

Вироком Мукачівського міськрайонного суду від 27.04.2015 ОСОБА_1 було засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. У вказаному вироці зазначено, що під час дослідження доказів сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу про вчинення ОСОБА_1 кримінального злочину, який мав місце 25 січня 2014 року, а тому суд прийшов до переконання, що кваліфікуючу ознаку злочину, передбачену ч. 2 ст 307 - повторність - слід виключити (а.с.16-18).

В подальшому, за результатами перегляду кримінального провадження судами апеляційної та касаційної інстанцій (ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 22.10.2015, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2016, ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 25.11.2016) вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2015 щодо ОСОБА_1 в частині визнання винним та засудження за ч.2 ст.307 КК України скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження (а.с. 19-20, 37-40, 41-43).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2017 обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 повернуто прокурору (а.с.21).

22.06.2017 прокурором Мукачівської місцевої прокуратури Галай М.М. - ОСОБА_1 вручено новий обвинувальний акт за тими самими двома епізодами інкримінованих злочинів (а.с. 22-23).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18.07.2017 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України в частині обвинувачення за епізодом від 25.01.2014 закрито на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України (тобто існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, яким ОСОБА_1 виправдано за епізодом від 25.01.2014). Дана ухвала набрала законної сили (а.с.24-25).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, постановлення виправдувального вироку суду, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 статті 3 Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (частина перша статті 4 Закону).

Також апеляційним судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 22 грудня 2017 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 19 грудня 209017 року між прокурором Мукачівської місцевої прокуратури та обвинувачем ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000086 (а.с.97-98). Судом встановлено, що 03 лютого 2014 року приблизно о 17.00 год в м. Мукачево по вул.. Матросова в приміщенні магазину-кафе «Крамниця». ОСОБА_1 незаконно зберігав при собі без мети збуту медичний шприц, всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, вагою 0,3994 грам. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Отже, як на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції, так і на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, відсутній виправдувальний вирок суду у кримінальному провадженні №0000086 щодо ОСОБА_1, не надано доказів закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Натомість, за результатами проведення досудового розслідування та розгляду судом кримінального провадження №0000086 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину.

Таким чином, ОСОБА_1 не довів наявність підстав передбачених ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», що дають право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, а висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позову є правильним.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 травня 2018 року.

Головуюча:

Судді: