Справа № 216/3832/17
Провадження № 2/216/885/18
У Х В А Л А

18.05.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії.

Центрально-Міська районна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області рада звернулась до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення позову, в якому просила зобовязати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 внести протягом 10 днів на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі ТУ ДСА України в Дніпропетровській області) грошові кошти в розмірі 1 762 грн. в якості забезпечення відшкодування збитків відповідача. В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що 16.02.2018 року ним було отримано повний текст ухвали, якою було задоволено клопотання позивачів про забезпечення позову, а також розяснено відповідачеві право на апеляційне оскарження вказаної ухвали. Не погоджуючись з цією ухвалою, відповідач був вимушений звернутись до апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою на ухвалу та сплатити передбачений законом судовий збір у розмірі 1 762 грн. У звязку з тим, що він поніс витрати на сплату судового збору, посилаючись на норми ст. 154 ЦПК України, відповідач просив зазначене клопотання задовольнити.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України клопотання про зустрічне забезпечення розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши клопотання й додані до нього документи, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зустрічне забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено. Зобовязано Центрально-Міську районну у місті Кривому Розі Дніпропетровської області раду передати малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які утримуються в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Криворізької міської ради», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Озерна, 17, їхньому дідусеві ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1, для спільного проживання та виховання до вирішення справи по суті.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду та реалізуючи своє право на апеляційне оскарження, відповідач подав до апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу на вказану ухвалу, сплативши за це передбачений законом судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Після цього відповідач звернувся до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення позову, в якому просив зобовязати позивачів внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області грошові кошти в розмірі 1 762 грн. в якості забезпечення відшкодування його збитків.

Частинами 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, за відсутності підстав, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, питання щодо зустрічного забезпечення є правом, а не обовязком суду, і застосовується такий захід з метою забезпечення відшкодування ймовірних збитків відповідача в майбутньому, завданих йому внаслідок забезпечення позову.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом з тим ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

У п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК України. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

З огляду на наведене суд вважає, що застосуванням такого заходу забезпечення позову прав відповідача порушено не було, а понесені ним витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України.

Крім того, питання щодо забезпечення та попередньої оплати судових витрат врегульовано ст. 135 ЦПК України, однак положення цієї статті застосовуються лише до витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Аналіз наведених положень закону дає підстави дійти до висновку, що такий захід забезпечення судових витрат як зобовязання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування дійсних чи майбутніх витрат відповідача на сплату судового збору за подачу апеляційної або касаційної скарги протягом розгляду судом справи чинним процесуальним законодавством не передбачено.

Разом з тим ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК України (статті 353 в чинній редакції цього Кодексу), або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК України (статті 389 в чинній редакції цього Кодексу), з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК України (статті 141 в чинній редакції цього Кодексу).

Тобто всі питання щодо відшкодування витрат на сплату судового збору за подачу будь-якої заяви чи скарги протягом розгляду справи вирішується судом за результатами розгляду ним справи по суті.

Таким чином, ЦПК України не передбачено підстав для застосування зустрічного забезпечення за наявності тих обставини, на які посилається відповідач як на підставу своїх вимог у клопотанні.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає, що за відсутності передбачених законом підстав для застосування зустрічного забезпечення за наведених відповідачем обставин у задоволенні його клопотання про зустрічне забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 133, 135, 141, 154, 258-260, 352-354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Онопченко