АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року

м. Рівне

Справа № 556/1971/16-ц

Провадження № 22-ц/787/807/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді : Гордійчук С. О.

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідач:, ОСОБА_5В

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_5 на додаткове рішення Володимирецького районного суду від 02 березня 2018 рок, ухваленого в складі судді Поровського В.А. у справі №556/1971/16-ц,

в с т а н о в и в :

Рішенням Володимирецького районного суду від 10 січня 2018 року , позов ОСОБА_1 , ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на спадщину у спільному майні задоволено.

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просить вирішити питання про стягнення судового збору з відповідача пропорційно задоволених вимог.

Додатковим рішенням заява задоволена. Стягнуто з ОСОБА_5 на корить позивачів понесені ними судові витрати на сплату судового з бору за подачі позову по 137,80 грн. на користь кожного.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі, відповідач вказує на його незаконність, просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви, покликаючись на те, що вона є інвалідом другої групи, а тому звільнена від сплати судового збору.

В запереченні на апеляційну скаргу позивачі вказують, що додаткове рішення є законним. Просять залишити його без зміни.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами сплачено судовий збір при подачі позовної заяви по 137, 80 грн. кожним (а.с.46-49) .

Проте, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не врахував наступного.

Так вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до розяснень, викладених в п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від спалити судового збору.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групп.

Враховуючи, що відповідач по справі є інвалідом 2-ої групи, а тому згідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є звільненим від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Таким чином, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачами витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Додаткове рішення Володимирецького районного суду від 02 березня 2018 року про розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Витрати понесенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 137,80 грн. кожним, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 травня 2018 року.

Головуючий : Судді