Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Кучина Н.Г.
при секретарі судового засідання Довбенко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та ОСОБА_2 18 січня 2013 року було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя сторони мають дитину - доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського міського суду від 04.11.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишена на вихованні матері, з відповідача на користь позивача на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі ј частки усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач з сім'єю не проживає, вихованням доньки не займається і не цікавиться.
Жодного з покладених законом на батьків обов'язків відповідач не виконує. Будь-якої участі у вихованні дочки не бере. Протягом тривалого часу відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться її здоров'ям. Відповідач не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Відповідач відсторонився від виконання батьківських обов'язків по вихованню і розвитку дитини, не бере участі у їх духовному та фізичному розвитку.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав.
Позивач та її представник подали до суду заяви, в яких позов підтримують повністю та просять суд його задовольнити. Розгляд справи просять провести у їх відсутність, а у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином. Відзив на позов відповідач не подавав.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради самолюк І.Р. подала суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Висновок від 27.03.2018 року № 08-500 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підтримала. Не заперечує проти задоволення позову.
Суд, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що з 18 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який 04.11.2014 року рішенням Рівненського міського суду було розірвано, малолітню дитину залишено на проживання з матір'ю.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 виданим 05.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.
Рішенням Рівненського міського суду від 04 листопада 2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання дитини в розмірі ј частки усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

З оглянутої довідки № 312 від 27.12.2017 року, виданої дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 57 фізкультурно-оздоровчого напрямку вбачається, що батьківські збори відвідує лише мати, ОСОБА_1, всі матеріальні затрати несе також вона. Зі слів вихователів групи № 7, яку відвідує ОСОБА_3 вбачається, що приводять та забирають дитину мати, бабуся та вітчим, що дає суду вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню та утриманню доньки. Відповідач життям своєї дитини, у тому числі її побутом, станом здоров»я тощо, не цікавиться, не турбується про її фізичний та духовний розвиток.

Питання доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини розглядалося на засіданні органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, яким було надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки ОСОБА_2 ухиляється вiд виконання своїх обов»язкiв по вихованню дитини.

Крім того, з висновку органу опіки та піклування № 08-500 від 27.03.2018 року вбачається, що у квартирі створені всі необхідні умови для проживання, навчання та виховання дівчинки.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

За змістом позовної заяви підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року №1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України").

Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Як передбачено статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батька, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини.

Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов'язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Через канцелярію суду свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були подані заяви відповідно вх. №286236/18 від 25.05.2018 року, №28655/18 від 25.05.2018 року, 28656/18 від 25.05.2018 року, в яких останні підтвердили, той факт, що ОСОБА_2 дійсно не займається вихованням доньки, не допомагає ОСОБА_1 виховувати та утримувати доньку ні матеріально, ні духовно.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач протягом тривалого часу не приймає участі у житті доньки, не відвідує її, не цікавиться її здоров'ям, не надає їй матеріального утримання, не приймає участі в навчально-виховному процесі доньки.

За вказаних обставин, враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав.

Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини.

При вирішенні спору суд погоджується з висновком органу опіки та піклування від № 08-500 від 27.03.2018 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Оцiнюючи дослiдженi по справi доказi в їх сукупностi, суд вважає, що ОСОБА_2, вiдповiдно до вимог пункту 2 частини першої статті 164 Сiмейного кодексу України, повинен бути позбавлений батькiвських прав, щодо неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскiльки судом встановлено, що він ухиляється вiд виконання своїх обов»язкiв по вихованню дитини.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. .

Крім того, позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. 00 коп.

На пiдставi ст.150, п.2 ч.1 ст.164, ст.165, ст.166, ст.171 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,280,281,282,284,289,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повнiстю.

Позбавити ОСОБА_2 батькiвських прав відносно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, адреса проживання, АДРЕСА_2

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина