АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/520/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

головуючого Фетісової Т.Л.

суддів Нерушак Л.В., Карпенко О.В.

секретар Анкудінов О.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.01.2018 (ухвалене об 11 год. 23 хв. у залі судових засідань Золотоніського міськрайонного суду, повний текст складено 05.01.2018, суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на рухоме майно та витребування його із чужого незаконного володіння, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася 24.01.2017 до суду з позовом, яким просила, з урахуванням послідуючого збільшення розміру позовних вимог 11.04.2017, визнати за нею право власності на таке майно: спальня «Глорія» з матрацом 1,6х2 м вартістю 9936 грн.; килим Оккеran 3х4 м. вартістю 2385 грн.; килим Оккеran 3х5 м. вартістю 3000 грн.; килимова доріжка «Войлок» вартістю 1120 грн.; мийка турецька 80 см вартістю 415 грн.; кухня фігурна МДФ, 2,6 м. вартістю 6127 грн.; килимова доріжка 2,6х120 м. вартістю 332 грн.; диван «Діамант» вартістю 4060 грн.; крісла «Діамант» вартістю 3250 грн.; мякий куточок «Лорд II» блок «лагуна» вартістю 9490 грн., плита газова GRETA 1470-00 вик. 07.А біла вартістю 4098.96 грн., машина пральна WHIRPOOL AWE 60710 вартістю 6599.00 грн., витяжка кухонна ELEYUS Bona Н1 WН вартістю 1216 грн., сушарка для овочів PROFIT вартістю 1679 грн., чаша для мультіварки REDMOND RB-C500 вартістю 588.96 грн., піч мікрохвильова ZANUSSI вартістю 1798.98 грн., праска BOSCH ТDA 2315 вартістю 880.98 грн., подовжувач Expert Exx-S2-1. вартістю 124.92 грн., чайник електричний HausMark ЕК09007 вартістю 498.96 грн., телевізор LED 43 LG 43 вартістю 12498.96 грн., стельових НПБ 01-3х40-17 вартістю 544,98 грн., світильник на сонячних батареях, вартістю 531.96 грн., люстра НСБ 01-3х40-600 вартістю 629 грн., стельовик НПБ 01-6х40-49 вартістю 954.96 грн., люстра 3623-45 WUNDERLIK вартістю 3223 грн., лампа розжарювання С1.40. вартістю 124.80 грн., лампа розжарювання світла CL40 вартістю 60.75 грн. Також просила витребувати вказане майно із незаконного володіння відповідача.

При розгляді справи уточнено прізвище відповідача зі ОСОБА_5 на ОСОБА_4 у звязку з укладенням нею шлюбу.

В обґрунтування вказано на те, що позивач проживала спільно із ОСОБА_6, покійним батьком відповідача, з 17.04.2016 по 26.11.2016.

Маючи намір на довге спільне життя з батьком відповідача, позивач за рахунок накопичених власних коштів від продажу домашньої худоби почала обладнувати їхнє помешкання - житловий будинок №52 по вул. Жовтневій в с. Плешкані Золотоніського району Черкаської області, а саме: придбала майно, про яке зазначено вище, що підтверджується товарними чеками.

Однак, спільне життя з батьком відповідача у неї тривало не довго, оскільки 26.11.2016 він загинув. Позивач була змушена залишити дім, оскільки стосунки з покійним не були офіційно оформлені і вона не входила до складу спадкоємців, а відповідач - донька покійного співмешканця, успадкувавши будинок після смерті свого батька, забрала у позивача ключі і відмовляється повернути їй в добровільному порядку придбані речі.

Факти спільного проживання позивача зі ОСОБА_6 та придбання до його будинку речей можуть також підтвердити свідки.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.01.2018 позов залишено без задоволення.

При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги у справі є належним чином не обґрунтованими.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала 19.02.2018 через відділення поштового звязку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, змінивши його на її користь. Скаржник зазначає, що факт її перебування у шлюбі з іншим чоловіком на момент проживання з ОСОБА_6 не підтверджується належними доказами, оскільки сільська рада не має повноважень видавати документи про підтвердження шлюбу. Витяг із журналу замовлень ФОП ОСОБА_7, на який послався суд, не завірений належним чином та не є документом бухгалтерського обліку. Адвокатські запити №26-12/17/1 та №26-12/17/2 підписані неналежними особами та тотожні за своїм змістом. Довідка Плешканівської сільської ради підписана особою, яка має відношення до відповідача, адже вони разом працюють в сільській раді. Скаржник вказує, що погосподарський облік не має ознак реєстраційної дії та не може підтверджувати склад осіб, які проживають у домоволодінні, отже дані довідки сільської ради №337 від 22.08.2017 є невірними. Висновки суду про те, що проживання чоловіка та жінки однією сімєю без укладення шлюбу не породжує між ними прав та обовязків подружжя суперечать положенням СК України. Заява про вчинення кримінального правопорушення не є бухгалтерським документом, проте суд взяв її до уваги. Суд не зясував рід занять свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, отже їх показання не дають змоги зробити висновки про належну компетенцію для того, щоб вказати про реалізацію товару саме ОСОБА_6 Реалізація товару не тотожна набуттю права власності на нього. Суд вказав, що товарні чеки належать ОСОБА_6 та одночасно вказав про те, що неможливо встановити покупця, що свідчить про неналежну оцінку доказів у справі. Висновки суду про одержання ОСОБА_6 подарункових сертифікатів нічим не підтверджено, інакше стає очевидним, що його роботодавець ПСП «Плешкані» ухиляється від сплати податків, так як такі сертифікати не відображено у доходах ОСОБА_6 Суд не вказав показаннями яких сусідів підтверджено факт періодичного перебування позивача у будинку ОСОБА_6 Акт обстеження умов проживання ОСОБА_6 від 22.12.2017 складено через понад рік після його смерті, позивач не мала доступу до домоволодіння ОСОБА_6 протягом цього часу, отже відомості в даному документі є недостовірними. Крім того, цей акт складено за участі чоловіка відповідача. Свідок ОСОБА_5 перебуває у родинних стосунках з відповідачем та вводив суд в оману. Свідок ОСОБА_10 не володіє інформацією стосовно предмету доказування у цій справі, отже її показання теж є недостовірними. Суд протиправно взяв до уваги показання родичів відповідача та критично оцінив показання родичів позивача. Суд протиправно не вживав заходів стосовно дисциплінування сторін у справі у звязку з чим розглядав її протягом занадто тривалого часу. Відповідач необґрунтовано затягувала розгляд справи. Суд не надав можливості подати позивачу додаткові пояснення по суті позову. Суд не взяв до уваги: витяг з журналу обліку заяв про розірвання шлюбу де під №13 вказано про подачу 13.05.2016 заяви про розірвання шлюбу; розписку ОСОБА_11 про те, що вона передала позивачу 2000,00 доларів США; клопотання позивача про витребування у нотаріуса підтвердження факту сплати ОСОБА_6 200 000,00 грн. його колишній дружині в день розлучення. Суд не встановив чи наявні підстави для застосування ст. 387 ЦК України. Суд не встановив чи на законних підставах перебуває спірне майно у володінні відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, Просила суд її відхилити та залишити рішення суду першої інстанції в силі, оскільки як законне та обґрунтоване.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що у позивача наявні товарні чеки та інші документи, які засвідчують факти придбання майна, яке є предметом спору в даній справі. Вказівки на те хто саме придбав це майно надані позивачем документи не містять.

Позивач стверджує про те, що вона проживала спільно із ОСОБА_6 однією сімєю, як чоловік та дружина без укладення шлюбу з 17.04.2016 по 26.11.2016 у помешканні останнього по вул. Жовтневій, 52 в с. Плешкані Золотоніського району Черкаської області. Під час спільного проживання позивач, як вона зазначає, за особисті кошти, одержані від продажу власної худоби, придбала спірне майно, яке перебувало в будинку ОСОБА_6

26.11.2016 ОСОБА_12 загинув.

За його заповітом від 14.06.2016 його спадкоємцем, яка прийняла спадщину до якої ввійшов у тому числі житловий будинок по вул. Жовтневій, 52 в с. Плешкані Золотоніського району, стала його донька (відповідач у справі).

Позивач стверджує, що після смерті ОСОБА_6 відповідач у справі забрала собі все спірне майно, яке належить позивачу, чим порушила її право власності.

Заявою про вчинення кримінального правопорушення від 11.01.2017 позивач повідомила правоохоронні органи про факт її незаконного позбавлення права власності на спірне майно.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СР № 076357 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розірвали шлюб 07.05.2016, про що складено відповідний актовий запис №5.

Як вбачається з журналу замовлень за лютий-березень 2016 року приватного підприємця ОСОБА_7 та приватного підприємця ОСОБА_14 меблі за товарними чеками від 18.04.2016 придбавав ОСОБА_12 Вказані обставини підтверджуються також наданими адвокатом довідками від 26.12.2017.

Згідно довідок, виданих ПСП «Плешкані», ОСОБА_12А працював у даному підприємстві на посаді агронома, дохід за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 склав 53667,79 грн., за період з 01.01.2016 по 26.11.2016 - 68071,72 грн., та за жовтень 2016 року - 9535,00 грн..

Відповідно до довідки Калениківської сільської ради від 26.08.2017 №151 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно запису погосподарських книг, зареєстрована в одному домогосподарстві з чоловіком ОСОБА_15, з яким перебувають у шлюбі з 04.10.1987. Проживають разом та ведуть спільне господарство за адресою: с. Каленики, вул. Шаматульського, 104, Золотоніського району, Черкаської області.

Відповідно до довідки Плешканівської сільської ради від 22.08.2017 №337 ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 26.11.2016, на день смерті у будинку проживав одиноко. Інші особи у його помешканні не проживали. Довідка видана на підставі по господарської книги №1, особовий рахунок № 0014-1.

У даному випадку, з урахуванням обставин справи та доводів позивача, для того, щоб підтвердити право власності останньої на спірне майно суду необхідно встановити факт його придбання за час спільного проживання однією сімєю без укладення шлюбу позивача та ОСОБА_6 або ту обставину, що це майно придбано за особисті кошти позивача, відповідно є її особистою приватною власністю, що має слугувати підставою для витребування цього майна з чужого незаконного володіння відповідача по справі.

Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість доводів апелянта в межах її апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Згідно довідки Каленівської сільської ради від 26.08.2017 позивач перебуває у шлюбі з чоловіком ОСОБА_15 з 04.10.1987 (свідоцтво про реєстрацію шлюбу І-СР №455509).

Одночасно, у журналі обліку заяв про розірвання шлюбу відповідно до ст. ст. 106, 107 СК України відділу ДРАЦС по Золотоніському району реєстраційної служби Золотоніського МРУЮ юстиції Черкаської області 13.05.2016 зареєстровано заяву ОСОБА_15 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей.

Відповідно до положень ч.1 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 цього кодексу; ч.ч.1, 2 ст.106 СК України - подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана; ч.1 ст.114 СК України - у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу.

У даному випадку позивачем не надано суду доказів того, що шлюб, укладений між нею та її чоловіком ОСОБА_15, розірвано органом ДРАЦС, про що проведено відповідну реєстраційну дію.

Далі, відповідно до положень ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином імперативною вимогою для визнання майна, набутого за час проживання однією сімєю чоловіка та жінки без укладення шлюбу, їх спільною сумісною власністю є відсутність чинного шлюбу, укладеного будь-ким з цих осіб.

У даному випадку спірне майно було придбано за час дії зареєстрованого шлюбу позивача з ОСОБА_15, що нею доказами не спростовано.

Апеляційні доводи про те, що факт перебування позивача у шлюбі з іншим чоловіком на момент проживання із ОСОБА_6не підтверджується належними доказами, оскільки сільська рада не має повноважень видавати документи про підтвердження шлюбу у даному випадку слід відхилити оскільки дану обставину підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу І-СР №455509 на яке наявне посилання у відповідній довідці сільської ради.

Також апеляційний суд враховує, що скаржник посилається на витяг з журналу обліку заяв про розірвання шлюбу, де під №13 вказано про подачу нею 13.05.2016 заяви про розірвання шлюбу з ОСОБА_15, що свідчить про визнання факту існування вказаного шлюбу та наведення доводів, спрямованих на його спростування.

Більш того, в своїх поясненням у суді апеляційної інстанції позивачка пояснила, що вона постійно перебувала і по даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_15В та наразі фактично з ним проживає.

Отже доказів можливості перебування спірного майна у спільній сумісній власності позивача та ОСОБА_6 суду надано не було.

Далі, щоб обґрунтувати позовні вимоги у справі, позивачу необхідно довести її особисте право приватної власності на спірне майно, а саме те, що воно придбано нею за її особисті кошти.

Апеляційний суд враховує, що згідно положень ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З розяснень, викладених в постанові Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»вбачається, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Указані правові норми регламентують захист права власності власника майна.

У даному випадку позивачем не надано доказів того, що саме за її кошти було придбано спірне майно, адже всі товарні чеки та інші документи, що підтверджують купівлю спірного майна, не містять ніяких даних про те, хто саме є покупцем та за чий рахунок здійснюється купівля.

З показів свідків, допитаних у суді першої інстанції вбачається лише той факт, що вказане у позові майно було набуте у час, який вказує позивачка, але факту придбання цих речей саме за особисті кошти позивачки з пояснень усіх свідків, допитаних по справі не вбачається.

Апеляційний суд враховує, що позивачем не надано також доказів того, що в неї були кошти, достатні для придбання спірного майна, зокрема, не взагалі надано доказів продажу її худоби у 2015 році.

Апеляційний суд не бере до уваги розписку, складену у 2008 році про те, що позивачем одержано 2000,00 доларів США, долучену до апеляційної скарги, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

У даному випадку скаржником не доведено чому вказаний доказ ним не було подано до суду першої інстанції та про неможливість його подання до міськрайонного суду.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апеляційний суд враховує, що всі апеляційні доводи, незалежно від їх обґрунтованості, не підтверджують ні факту наявності у позивача коштів, достатніх для купівлі спірного майна, ні того факту , що це майно було придбано саме за особисті кошти позивача, отже ОСОБА_3 не доведено своє право власності на спірне рухоме майно, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог у справі, як вірно вказав суд першої інстанції у оскарженому рішенні, що не спростовано в апеляційні скарзі.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.01.2018 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.01.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на рухоме майно та витребування його із чужого незаконного володіння залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 25 травня 2018 року .

Головуючий

Судді