АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/2199/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/789/433/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Танцюра О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 596/2199/16-ц за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Фермерське господарство "Науково-виробниче обєднання "Мрія" на рішення Гусятинського районного суду від 15 лютого 2018 року , ухвалене суддею Цвинтарною Т.М., повний текст якого складено 20 лютого 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фермерське господарство "Науково-виробниче обєднання "Мрія" про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом, з врахуванням уточнень до якого просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений від її імені з фермерським господарством Науково виробниче об'єднання Мрія (далі ФГ НВО Мрія), зареєстрований 15 серпня 2011 року в управлінні Держкомзему у Гусятинському районі за № 00949.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,45 га, кадастровий номер :01:001:0063, що розташована на території Крогулецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області. У 2011 році між нею та ФГ НВО Мрія велися переговори і було досягнуто домовленості, підписано 2 примірники проекту договору оренди вищевказаної земельної ділянки строком на п'ять років. Підписані примірники договору були надані відповідачу для підписання та державної реєстрації, однак належний ОСОБА_1 примірник не був повернутий їй відповідачем. Позивач вважала, що договір укладений строком на 5 років, тобто строк його дії повинен був закінчитися у 2016 році. На початку 2016 року позивач в усній формі повідомила відповідача про те, що не має наміру продовжувати договір оренди землі і просить повернути земельну ділянку після збору урожаю, однак відповідач повідомив, що договір оренди між ними укладено на строк 10 років, до 2021 року. Отримавши у липні 2016 року примірник договору, ОСОБА_1 дізналася про укладення від її імені договору оренди землі строком на 10 років. Посилаючись на те, що договір підписаний не нею, волевиявлення на укладення договору оренди строком на 10 років у неї не було, просила задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 9 листопада 2017 року до участі у даній справі залучено товариство з обмеженою відповідальністю ФГ Науково-виробниче об'єднання Мрія (далі - ТОВ ФГ НВО Мрія) як правонаступника ФГ НВО Мрія.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі без номера, укладений 18 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та фермерським господарством «Науково - виробниче об'єднання «Мрія» та зареєстрований 15 серпня 2011 року за №00949 в управлінні Держкомзему у Гусятинському районі.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Науково - виробниче об'єднання «Мрія» в користь ОСОБА_1 3026 гривень 20 копійок понесених на оплату судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ ФГ НВО Мрія просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту укладення договору оренди землі на 5 років, натомість останньою до позовної заяви додано договір, укладений на 10 років, який зареєстрований належним чином. Отримання ОСОБА_1 у 2016 році орендної плати, тобто за 6-й рік, є прямим доказом її обізнаності про 10-річний строк дії договору оренди землі та підтвердженням того, що правочин прийнятий (схвалений, погоджений) позивачем. Також зазначає, що висновок експерта не може мати пріоритету та має оцінюватись у сукупності з іншими доказами. Судом не враховано, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки останнім не доведено факт отримання договору оренди землі саме у 2016 році. Позивач могла дізнатися про порушення свого права, так як мала можливість отримати примірник договору у відповідача або державного реєстратора.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що ТОВ ФГ НВО Мрія вчинило сплановану незаконну дію, а саме: самостійно підписало договір оренди землі від двох сторін та зареєструвало його. Недійсність правочину зумовлюється незаконними діями відповідача щодо змісту правочину, а саме невідповідністю волі та волевиявлення позивача.

Твердження ТОВ ФГ НВО Мрія про те, що згідно п. 43 договору оренди землі ОСОБА_1 мала свій примірник договору з моменту його реєстрації не відповідають дійсності, оскільки така інформація може бути лише у відповідача, який після реєстрації договору оренди повинен був передати один примірник позивачу. Отримання позивачем у 2016 році орендної плати не свідчить про те, що спірний договір був підписаний нею. Відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення спірного договору оренди землі на 10 років доведено висновком судово-почеркознавчої експертизи та заявою власника землі до орендаря про повернення земельної ділянки.

Письмові докази підтверджують те, що станом на жовтень 2015 року позивач та інші орендодавці не мали своїх примірників договорів оренди землі, оскільки звертались до Крогулецької сільської ради з проханням допомогти отримати їм їхні примірники договорів оренди землі і за результатами їх звернення Крогулецької сільської ради 21 жовтня 2015 року винесла рішення звернутись з відповідним листом до фермерського господарства про надання примірників договорів. Позивач не пропустила строку позовної давності, оскільки дізналася про порушення свого права лише у липні 2016 року.

Сторони та їх представники у судове засідання не зявилися, подавши заяви про слухання справи у їх відсутності.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та не оспорюються сторонами наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Крогулецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії И-ТР №006337, виданим 9 березня 2000 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 64. Цим актом визначені межі та місце розташування земельної ділянки (а.с.10).

Згідно з договором оренди землі від 18 лютого 2011 року, позивачка передала зазначену земельну ділянку в оренду ФГ Науково виробниче об'єднання Мрія, строком на 10 років.

Даний договір зареєстрований 15 серпня 2011 року в управлінні Держкомзему у Гусятинському районі за №00949 (а.с. 5-6).

На підставі акта приймання-передачі без зазначення дати його складання орендодавець передала вищезазначену земельну ділянку у користування орендарю.

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 203 ЦК України, у разі невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин є недійсним.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів №258/259/17-22 від 14 липня 2017 року, підписи від імені ОСОБА_1 у двох примірниках договору оренди землі площею 1,45 га, укладеного між фермерським господарством Науково виробниче об'єднання Мрія та ОСОБА_1 та зареєстрованого в Гусятинському реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП Центру ДЗК 15 серпня 2011 року за №00949, а також у двох примірниках акту приймання-передачі земельної ділянки (паю) до цього договору, виконано не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 98-101).

Отже, спірний договір був укладений без волевиявлення ОСОБА_1, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недійсність цього договору на підставі ч. 3 ст. 203 та ст. 215 ЦК України.

Відповідач погоджується з наведеними обставинами, проте вважає, що незважаючи на те, що підпис у договорі виконано не ОСОБА_1, остання була обізнана з його умовами та фактично погодила їх, так як отримувала орендну плату з 2011 року, тобто і за 6-й рік, що є прямим доказом її обізнаності про 10-річний строк дії договору оренди землі та підтвердженням того, що правочин прийнятий (схвалений, погоджений) позивачем. Такі доводи колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідач не повернув земельну ділянку і продовжував нею користуватися, тому отримання позивачкою у 2016 році плати за користування належною їй земельною ділянкою, у сукупності з іншими наявними у справі доказами (звернення у 2015 році до сільської ради про допомогу в отриманні примірника договору, звернення у листопаді 2016 року з даним позовом в суд) жодним чином не свідчить про погодження нею 10-річного строку оренди землі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою пропущено строк позовної давності, оскільки останньою не доведено факту отримання примірника договору оренди землі саме у 2016 році, при цьому вона мала можливість раніше отримати примірник договору у відповідача або державного реєстратора та могла дізнатися про порушення свого права, отримання орендної плати, в тому числі й за 2016 рік, свідчить про обізнаність позивачки із 10-річним строком оренди та схвалення нею правочину, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з таких мотивів.

Згідно ст.ст.257, ч.1 ст. 261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки встановлено, що оспорюваний договір ОСОБА_1 не підписувала, про його існування вона знати не могла.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що після державної реєстрації оспорюваного договору позивачці було надіслано чи вручено примірник цього договору.

У даній справі перебіг строку позовної давності починається не з 2010 року, тобто не з часу, коли сторони домовилися про тимчасове користування відповідачем земельною ділянкою позивачки та отримання останньою коштів, а з часу, коли позивачка дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, бо сама по собі домовленість щодо укладення договору оренди не є свідченням порушення права будь-якої сторони.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-48цс15 (постанова від 22 квітня 2015 року).

Як вказувала позивачка, про порушення її права їй стало відомо у 2015 році з усних пояснень відповідача про те, що догововір укладений строком на 10 років, примірник договору вона отримала у липні 2016 року, а вже 7 листопада 2016 року звернулася із позовом у суд, тобто в межах строку позовної давності.

До 2015 року позивачка не могла дізнатися про порушення свого права, оскільки вважала укладеним договір оренди строком на 5 років та отримувала за це плату. У 2015 році позивачка разом з багатьма іншим жителями с.Крогулець звернулась по допомогу в отриманні примірника договору оренди до Крогулецької сільської ради, з приводу цього звернення прийнято рішення Крогулецької сільської ради №255 від 21.10.2015 року (а.с. 40-42). Виникнення між сторонами спору у 2015 році та звернення в суд у 2016 році якраз підтверджує наведені позивачкою обставини щодо надання нею згоди на передачу земельної ділянки в оренду строком саме на 5 років, та свідчить про відсутність у позивачки підстав до 2015 року вважати своє право порушеним.

Висновок суду про те, що позивач у 2016 році дізналася про порушення свого права ґрунтується не лише на поясненнях свідка ОСОБА_2 - сільського голови Крогулецької сільської ради але і на інших доказах, тому доводи апеляційної скарги про незаконне посилання і взяття до уваги пояснень вказаного свідка не спростовують висновку суду, що позивач лише у 2015 році дізналась про порушення свого права зареєстрованим договором оренди землі.

Інших доказів, які б спростували вказані обставини, матеріали справи не містять.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що висновок експерта не може мати пріоритету та має оцінюватись у сукупності з іншими доказами, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції висновок експертизи оцінено саме у сукупності з іншими доказами, які свідчать про виникнення спору по закінченні 5-річного строку договору оренди та узгоджуються із поясненнями позивачки.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи ТОВ ФГ НВО Мрія не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Науково-виробниче об'єднання Мрія залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на відповідача.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3