Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/898/18

Номер провадження: 2/511/453/18

22 травня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А. І.,

при секретарі Міщенко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та просить ухвалити рішення, яким:

- шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 травня 2010 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області (свідоцтво про шлюб серія І-ЖД №121829 від 15.05.2010 року), актовий запис №55- розірвати;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот грн.) щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення ним повноліття.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 травня 2010 року вона ОСОБА_1 з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки щодо ведення сімейного господарства. Спільне господарство та шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. Позивач стверджує, що переконалася, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, поновлення сімейних стосунків також. Крім того, позивачем зазначено, що син залишився на її утриманні, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не було досягнуто. Відповідач не надає матеріальну допомогу, не зважаючи на те, що він працездатний та має реальну можливість виплачувати аліменти.

Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.17).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.18).

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв'язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №55 (а.с.6).

Від шлюбу народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Яковлівської сільської радаи Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису №12, з якого також вбачається, що його батьками є сторони по справі.(а.с.8).

В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть разом спільне господарство, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Дитина проживає разом з матір'ю.

Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб суд, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, спільне господарство подружжям не ведеться, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Судом встановлено, що угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали.

Оскільки дитина проживає з матір'ю і знаходяться на її утриманні, то відповідач не заперечував на визначеному позивачкою розмірі аліментів в розмірі 1700,00 грн., щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

При викладених обставинах, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, та вважає законним і справедливим стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот грн.), щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли (держави).

З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави.

Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 115, 180, 181, 182, 185 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 4, 12, 13, 200, 206, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Копитіна) ОСОБА_4, зареєстрований 15 травня 2010 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №55 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище: чоловіка «Снігур», жінки «Снігур».

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот грн.), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 20 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10 квітня 2029 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу на протязі 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частки на протязі 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Панчук