У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", заінтересовані особи: ОСОБА_1, державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Старовойтова Інга Сергіївна, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ПАТ "Родовід Банк" звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою державного виконавця від 18.06.2016 року Банку був повернутий виконавчий документ про стягнення боргу з ОСОБА_1 Підставою для повернення виконавчого листа державний виконавець вказав неможливість його виконання через відсутність у боржника будь-якого майна. Але при цьому скаржник вважає дії державного виконавця незаконними, оскільки державним виконавцем не було здійснено весь обсяг дій, передбачених діючим законодавством, для виконання судового рішення, що потягло за собою порушення прав заявника. На підставі викладеного Банк звертається до суду з даною скаргою, в якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Старовойтової І.С. щодо винесення постанови від 18.06.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу; скасувати постанову державного виконавця від 18.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

У судове засідання представник Банку не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника Банку, за наявних у справі матеріалів.

Заінтересована особа - державний виконавець - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи.

Заінтересована особа - ОСОБА_1 - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу в його відсутність, за наявних у справі матеріалів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга Банку підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2016 року державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-859/13 від 27.04.2015 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

18.06.2016 року державним виконавцем Старовойтовою І.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" грошових коштів в розмірі 110 520, 28 грн.

Підставою для повернення виконавчого листа державним виконавцем було вказано відсутність зареєстрованого за боржником будь-якого майна, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

У своїх вимогах представник Банку посилається на те, що дії державного виконавця є незаконними, оскільки ним не було здійснено весь обсяг дій щодо виконання виконавчого листа, що передбачені діючим законодавством, а тому підстав для повернення виконавчого листа не було.

Разом з тим, статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 вказаного вище Закону у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Отже, враховуючи викладене вище, державний виконавець мав подати до суду подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проте доказів про здійснення цих дій до суду надано не було.

Крім того, відсутні докази на підтвердження здійснення державним виконавцем належного виклику боржника та виходу державного виконавця за місцем проживання для з'ясування майнового стану ОСОБА_1

Статтею 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Крім того, у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Однак, будь-яких документів на підтвердження проведення державним виконавцем необхідних виконавчих дій на виконання рішення суду державним виконавцем надано не було, в зв'язку з чим суд вважає повернення виконавчого документу передчасним, а дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.06.2016 року неправомірними.

Згідно ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Приймаючи до уваги зазначене, а також ту обставину, що державний виконавець Старовойтова І.С. вибрала позицію ігнорування викликів суду та не надання жодних доказів, які б підтвердили правоту її дій, як державного виконавця, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця та її постанова не відповідають вимогам закону, а тому, скарга представника ПАТ "Родовід Банк" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", заінтересовані особи: ОСОБА_1, державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Старовойтова Інга Сергіївна, на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Старовойтової Інги Сергіївни по виконавчому провадженню № 49908288 при винесенні постанови від 18.06.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу - незаконними.

Скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Старовойтової Інги Сергіївни по виконавчому провадженню № 49908288 від 18.06.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: