Справа № 462/3046/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 7.07.2017 року звернувся до суду з позовом , що був уточнений , в якому зазначив , що в 1983 році після закінчення навчання в училищі він був зачислений на роботу столяром в підрозділ тресту «Львівоблсільбуд», який був згодом перейменований на ВАТ «Добробут». В 1987 році за рішенням адміністрації та профкому він вселився та зареєструвався в гуртожитку по вул. Садовій 25 м. , який був на балансі тресту «Львівоблсільбуд», а 12 серпня 2002 р. рішенням адміністрації та профкому ВАТ «Добробуд» йому було виділено закріплену на той час за ним кімнату АДРЕСА_1. Як видно з пункту «б» спільного рішення керівництво ВАТ «Добробуд» зобов'язалось просити адміністрацію фірми закріпити за ним вказане житлове приміщення. Він був зареєстрований в зазначеній кімнаті . Керуючись ст. 100ЖК України з метою поліпшення своїх житлових умов він вирішив провести перепланування кімнати та з цього приводу звернувся до відповідача про надання дозволу. На його вимогу йому запропонували надати рішення на підставі якого він проживає в АДРЕСА_1. Однак таке рішення він віддав паспортистці ще в 2002 році для прописки і рішення залишилось в паспортному відділі тоді Залізничного райвідділу міліції м. Львова, тому він не має можливості надати його відповідачу, змушений звернутися до суду. В даний час гуртожиток став власністю територіальної громади м. Львова. Просить суду постановити рішення, яким визнати за ним право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 площею-18,0 кв. м.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, причина неявки суду невідома, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додав, що ніхто не претендує на спірне житло, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти позову зазначила, що у позові слід відмовити, зазначила, що будинок АДРЕСА_1 не є гуртожиток, належні докази користування квартирою відсутні. Просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно до ст..128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім'ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , користується нею на підставі рішення спільного засідання адміністрації і профкому ВАТ «Добробут» від 12 серпня 2002 року про закріплення за ним кімнати АДРЕСА_1. Зазначене підтверджується копією витягу з протоколу №8 від 12 серпня 2002 року та актом, складеним ЛКП «Скнилівок» за участю сусідів.

Згідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з 14.07.1983 року з трестом «Львівоблсільбуд, який був перейменований на ВАТ «Добробут».

При вирішенні спору, суд враховує, що будинок , в якому розташоване спірне житло, переданий у комунальну власність на підставі Наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №506 від 13.09.2007 року та змінив статус гуртожитку.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Суд вважає, що позивач на законних підставах користується спірним житлом, підстав для відмови у позові суд не вбачає, та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складений 22.05.2017року.

Суддя: Н.М.Румілова