Справа №487/2877/16-ц 21.05.2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 487/2877/16-ц

Провадження №22-ц/784/565/18

16 травня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, постановленого суддею Агєєвою Л.І. 13 червня 2017 року в приміщенні цього суду по справі за позовом

Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»

до

ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

у с т а н о в и л а:

В травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося з позовом до суду до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

Позивач зазначав, що 31 січня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1Ф-70, згідно, якого ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 кредит на споживчі цілі в розмірі 25 000,00 гривень, з терміном повернення кредиту до 30 січня 2012 року та із сплатою 20,00% річних.

В забезпечення виконання кредитного зобовязання того ж дня, між Банком та ОСОБА_5 був укладений Іпотечний договір, та між Банком та відповідачкою ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 було укладено договір поруки від 31 січня 2007 року.

Внаслідок неналежного виконання зобовязання за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 30 932,97 грн. за період з 31 січня 2007 року по 1 січня 2016 року, яка на даний час не погашена.

Посилаючись на викладене, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від імені Банку будь-якому покупцеві.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та повністю задовольнити його вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 31 січня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір № 1Ф-70.

Згідно пунктів 1.1., 1.2. Кредитного договору, ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 кредит на споживчі цілі в розмірі 25 000,00 гривень , з терміном повернення кредиту до 30 січня 2012 року та із сплатою 20,00% річних.

Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору ОСОБА_5 зобовязувався забезпечити повернення Кредиту та сплачувати проценти в строки та на умовах, що визначені Кредитним договором.

В забезпечення виконання кредитного зобовязання за вказаним кредитним договором від 31 січня 2007 року, між Банком та ОСОБА_5 був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №36.

В звязку з посвідченням іпотечного договору 31 січня 2007 року накладено заборону відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 1.

Відповідно до умов вказаного іпотечного договору, ОСОБА_5 передано в іпотеку Банку житловий будинок № 24, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, смт. Велика Корениха, вул. Ізмаїльська, загальною площею - 59,6 кв. м, житловою площею - 27,3 кв. м., разом з усіма його приналежностями.

Банк договірні зобовязання виконав за Договором в повному обсязі, а ОСОБА_5 взятих на себе зобовязань по кредитному договору належним чином не виконував, тому з січня 2008 року у останнього виникла прострочена заборгованість за Кредитом.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 29 квітня 2010 року заборгованість за кредитним договором станом на 29 січня 2010 року стягнута з боржника ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_7

При розгляді справи було встановлено, що 1 січня 2016 року ОСОБА_5 помер.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що такого порядку позивач не дотримався та протягом шести місяців коли дізнався про смерть боржника з відповідною вимогою до спадкоємців не звернувся.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та положеннях закону.

Згідно із ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно зі ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. При цьому, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

За ч. 1 ст. 55 ЦПК України (ст. 37 ЦПК України - на час застосування судом), у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд дійсно залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Проте процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, як уже зазначалося раніше, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася. Спадкоємці померлого на момент відкриття провадження у справі боржника не є процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Із системного аналізу зазначених норм права випливає, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред'явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася, а також те, що порушений відносно фізичної особи, яка померла, цивільний процес не допускає процесуального правонаступництва та підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Як убачається із змісту позовної заяви ПАТ «Всеукраїнській акціонерний банк» предявив вимоги до ОСОБА_5 і саме його вказав у якості відповідача. Вказаний позов предявлено до суду 27 травня 2016 року, тоді як відповідач вказаний в позовній заяві ОСОБА_5 помер 1 січня 2016 року, тобто до предявлення цього позову.

Крім цього 25 жовтня 2016 року на адресу суду надійшла спадкова с права відкрита Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою, з якої також вбачається, що ОСОБА_5 помер. (т.1 а.с. 93).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, районний суд в порушення вказаних процесуальних норм ухвалою від 9 грудня 2017 року залучив ОСОБА_2 до участі у справі в якості відповідача, керуючись положеннями ст. 37 ЦПК України, в редакції на той час, про те, що у разі смерті фізичної особи щодо якої виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони. Застосовуючи положення даної процесуальної норми, суд не звернув уваги на те, що за життя щодо ОСОБА_5 даний спір у суді не виник, в звязку з чим вказана норма не може бути застосована в даному випадку.

Таким чином, з огляду на положення статей 40, 41, 46, 47 ЦПК України, у разі встановлення під час судового розгляду факту пред'явлення позову до померлої особи, формальні підстави для застосування судом положень ст. 55 ЦПК України (на час вирішення справи 37 ЦПК України) та встановлення правонаступників відсутні у зв'язку з тим, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише обставини, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку.

Враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. При цьому слід роз'яснити право позивача на звернення з відповідним позовом до спадкоємців померлого боржника у порядку, передбаченому ст.1281 ЦК України.

В звязку з скасуванням рішення суду з зазначених вище підстав, колегія суддів вважає недоцільним робити аналіз доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом дослідження під час розгляду справи за позовом до правонаступників ОСОБА_5 Крім того, при прийнятті остаточного рішення по справі, апеляційний суд згідно п. 4 ст. 367 ЦПК України вважає за можливе вийти за межі апеляційної скарги, так як під час розгляду даної справи апеляційним судом встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту через пять днів.

Судді: Т.З.Бондаренко

ОСОБА_9

ОСОБА_10