РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення боргу по розписці, мотивуючи тим, що 15.02.2016 року вона позичила ОСОБА_2 4500,00 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 117630,00 грн., строком до 15.02.2017 року, про що було написано розписку. Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконала, заборгованість не виплачена.

У звязку з викладеним просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 4500,00 дол. США, що станом на 05.10.2017 року відповідно до курсу НБУ становить 120600,00 грн. та сплачений судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 15.02.2016 року ОСОБА_2 було написано розписку про те, що вона позичила грошові кошти у ОСОБА_1 в сумі 4500 дол. США строком до 15.02.2017 року.

На адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено вимогу про повернення ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 4500,00 дол. США в строк до 01.06.2017 року.

Однак на теперішній час відповідачем ОСОБА_2 не було повернуто суму боргу за договором позики.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач не повернула позичені кошти. Посилаючись на це, позивач просить суд стягнути борг у розмірі 4500,00 дол. США, що еквівалентно 120600,00 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти і або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовну вимогу в сумі 4500,00 грн., що еквівалентно 120600,00 грн. в рахунок відшкодування заборгованості, такою що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 267 354 ЦПК України, ст.ст. 258, 525-527, 530, 625, 1046-1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову суму за договором позики в розмірі 4500,00 дол. США, що еквівалентно 120 600,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1206,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська