Справа №488/326/18 23.05.2018
Провадження №22-ц/784/806/18
Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01 лютого 2018 року, постановлену під головуванням судді Лазаревої Г.М. в приміщенні суду в м.Миколаєві, у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк» або Банк) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2018 року ОСОБА_4 подала до суду позовну заяву про визнання незаконними дій приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо проведення 15 та 19 вересня 2016 року державної реєстрації за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок по пров.Колективному, 26 в м.Миколаєві та визнання протиправним та скасування рішення цього нотаріуса від 19 та 21 вересня 2016 року про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів №16458979, №16511619 про реєстрацію права власності за Банком на вказане майно.

Разом з позовною заявою ОСОБА_4 подано заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок, заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо передачі права користування вищезазначеним нерухомим майном будь-яким третім особам, проникати до цього майна, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування будинок та земельну ділянку, заборони будь-яким третім особам вселятись в будинок та реєструватися в ньому, заборони Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких третіх осіб у будинку та відомості про зняття зареєстрованих осіб з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи свою заяву, позивач зазначала, що 30 січня 2007 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір, за яким в іпотеку Банку надано житловий будинок по пров. Колективному, 26 в м. Миколаєві.

02 листопада 2016 року позивачці стало відомо, що Банк набув право власності на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку за цією ж адресою.

Вважаючи, що набуття права власності відбулося з порушенням закону, а до розгляду її позову Банк може реалізувати спірне майно, позивач просила забезпечити її позов.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Судове рішення мотивоване тим, що оскільки вищезазначені земельна ділянка та житловий будинок перебувають у власності ПАТ КБ «Приватбанк», внаслідок чого виникає ризик відчуження даного майна, заявлені вимоги про вжиття заходів забезпечення позову є достатніми та співмірними з заявленими позовними вимогами, то заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись з ухвалою суду, Банк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її заяви про забезпечення позову.

Свою апеляційну скаргу Банк обґрунтовував тим, що позивач не довела яким чином невжиття вказаних нею заходів може істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання судового рішення.

В судове засідання апеляційного суду позивач не зявилася, хоча була повідомлена про розгляд справи за всіма відомими суду адресами проживання та шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Апеляційну скаргу нею отримано особисто, про що свідчить зворотнє повідомлення (а.с.89).

Відповідач у судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутності.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства серед іншого є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Враховуючи викладене, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності не зявившихся осіб, оскільки їх незявлення не перешкоджає розгляду справи і апеляційним судом дотримано вимог процесуального законодавства щодо вручення учасникам справи процесуальних документів та належного сповіщення їх про день, час та місце судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 31 січня 2018 року ОСОБА_4 подано до суду позов про визнання незаконними дій приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо проведення 15 та 19 вересня 2016 року державної реєстрації за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок по пров. Колективному, 26 в м. Миколаєві та визнання протиправним та скасування рішення цього нотаріуса від 19 та 21 вересня 2016 року про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів №16458979, №16511619 про реєстрацію права власності за Банком на вказане майно, а також заяву про забезпечення позову.

Позивач ставить під сумнів правомірність проведення відповідачем дій щодо реєстрації за Банком права власності на житловий будинок та земельну ділянку, які були за нею зареєстровані до вищезазначених дій нотаріуса.

З постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2018 року випливає, що ОСОБА_4 11 листопада 2016 року зверталася до суду до цього ж приватного нотаріуса з приводу законності здійснення ним вищевказаних дій.

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 22 вересня 2017 року під головуванням судді Лазаревої Г.М. позов ОСОБА_4 було задоволено. Ухвалено про визнання незаконними дій приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо проведення ним 15 та 19 вересня 2016 року державної реєстрації права власності на житловий будинок №26 по провулку Колективному у місті Миколаєві та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою, за ПАТ КБ «Приватбанк», а також визнані протиправними і скасовані його рішення, згідно з якими до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені записи №16458979, №16511619 про державну реєстрацію права власності на зазначене майно за іпотекодержателем ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки від 30 січня 2007 року.

Однак вказаною постановою Апеляційного суду Миколаївської області рішення районного суду було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів забезпечення позову не є вичерпним.

Стаття 153 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до розяснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, наявність судового рішення про відмову позивачу у задоволенні її позову до відповідача з приводу законності здійснення ним дій, вказаних у поданому нею позові, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_4 щодо забезпечення її позову, оскільки не в достатній мірі врахував вищевказані розяснення.

За такого, колегія суддів вважає, що на стадії подання позову та при наявності тих доказів, які були подані позивачем не має підстав вважати, що позов ОСОБА_4 має бути забезпечений у ті способи, які були нею заявлені, і які були задоволені судом.

Враховуючи викладене, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

ОСОБА_6

Повний текст постанови складено 24 травня 2018 року.