Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 194/1211/16-ц

провадження № 61-10032св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року у складі суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів. Позовна заява мотивована тим, що згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, на користь ОСОБА_5 на малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, на користь ОСОБА_6 на неповнолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, він сплачує аліменти в загальному розмірі 50 відсотків свого заробітку. На цей час в нього змінився склад його сім'ї, оскільки він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2015 року та від цього шлюбу має сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі отримують 50 відсотків його заробітку, а саме: за серпень 2016 року ним сплачено аліментів на кожного відповідача в розмірі по 2 919,61 грн.

За таких обставин, а саме: зміни його сімейного стану, вважає, що розмір аліментів на користь відповідачів підлягає зменшенню з 1/4 до 1/3 частини його доходів (на кожного з дітей), що буде відповідати принципу розумності та справедливості, а також обставинам, передбаченими у статті 182 СК України.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття дитини, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд зробив висновок, що оскільки ОСОБА_5 С позовні вимоги визнала повністю, позов у цій частині підлягає задоволенню; щодо позовних вимог, заявлених до ОСОБА_6, то суд відмовив у його задоволенні в цій частині, оскільки зміни у сімейному та матеріальному становищі позивача відбулись до розгляду справи № 194/197/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, відповідач надав до суду заяву, у якій підтвердив, що він сплачує аліменти на ОСОБА_8 у розмірі 25 відсотків.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів на доньку ОСОБА_8 скасовано, зменшено розмір аліментів, стягуваних за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але досягнення повноліття дитини, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Суд зробив висновок, що наявні підстави, передбачені частиною п'ятою статті 182 Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» для зменшення розміру аліментів, стягнутих на дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів

У лютому 2018 року ОСОБА_6 подала касаційну скаргу, у якій просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Посилалась на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На обґрунтування касаційної скарги вказувала, що судами не враховано, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що у нього на утриманні знаходиться дружина. Крім того, зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду.

У березні 2018 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду залишити без змін. Вважає, що суд врахував всі істотні обставини справи та дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 з 22 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 307807, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 73.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Тлумачення статті 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача. Аналіз змісту оскаржених рішень свідчить, що при вирішенні спору суд апеляційної інстанції врахував обставини, передбачені статтею 192 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що після прийняття рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року про стягнення із ОСОБА_4 аліментів він вдруге одружився та став батьком у 2016 році, а тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_8

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О.Антоненко

В.І. Журавель