СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/555/18
Провадження № 2/306/308/18
Рядок статзвіту № 45
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2018 року м. Свалява
Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого-судді Уліганинця П.І.
за участю секретаря судового засідання Лизанец І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Солочинської сільської ради Свалявського району про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку за № 33, с. Солочин, Свалявського району, Закарпатської області, у якому окрім неї зареєстрований також відповідач ОСОБА_2, який є її колишнім чоловіком і фактично за вищевказаною адресою з травня 2017 року не проживає. Вважає, що дана обставина слугує підставою для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням, оскільки повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю вона не має можливості.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечила (а.с. 27).
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 31, 35).
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних чи доказів у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином. За правилами ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач представник Солочинської сільської ради Свалявського району у судове засідання не зявився. Просив справу розглядати за його відсутності. Вирішення справи залишив на розсуд суду (а.с. 26).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.
Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України).
Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно договору дарування житлового будинку ВВА № 044383 від 20 лютого 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстрованого у реєстрі за № 398, ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище позивача) прийняла в дар від ОСОБА_5 житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться у с. Солочин, 33, Свалявського району, Закарпатської області, який належить останньому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Голубинською сільрадою 21.03.1996 року та зареєстрованого у Свалявському техінвентарбюро за № 4214680 (а.с. 11).
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Свалявським державним виробничим підприємством технічної інвентаризації по Свалявському району Закарпатської області 23.09.2004 року за № 4828519, власником домоволодіння з надвірними спорудами за адресою: с. Солочин, 33, Свалявського району, на підставі договору дарування ВВА/044383 є ОСОБА_4 (позивач) (а.с. 12).
Відповідно довідки за № 147 від 16.03.2018 року, виданої виконкомом Солочинської сільської ради Свалявського району позивачу ОСОБА_1, мешканці с. Солочин, 33, Свалявського району, Закарпатської області, згідно погосподарського обліку сільської ради у склад її сімї входять: вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; сини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Також зареєстровані: мати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5; колишній чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 20).
Згідно довідки від 24.09.2005 року за № 649/3-03-44, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, у ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві 24.09.2005 року зареєстровано шлюб громадянина ОСОБА_2 та громадянки ОСОБА_4, актовий запис № 1184. Прізвище позивача змінено з Уліганець на Лявинець (а.с. 10).
Згідно чинного рішення Свалявського районного суду від 30.11.2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7-9).
Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У судовому засіданні належними доказами встановлено, що у будинку № 33 с. Солочин, Свалявського району, Закарпатської області зареєстрований відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 13-19).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
За статтею 386 ч.2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За правилами ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
З набуттям позивачем по даній справі ОСОБА_1 права власності на будинок, остання має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб.
Хоча статтею 156 ЖК УРСР встановлено право особи після припинення сімейних відносин з власником користуватися займаним приміщенням, приписи ст. 405 ЦК України передбачають втрату такого права у разі відсутності особи понад один рік.
Належними та допустимими доказами встановлено, що згідно акту від 19.03.2018 року за № 151/02-06, виданого Солочинською сільською радою Свалявського району, Закарпатської області, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрований за адресою: с. Солочин, 33, Свалявського району, Закарпатської області, однак з травня 2017 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 6).
Згідно ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла.
В судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав як власника вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов є обгрунтованим.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 137, 141, 223, 280, 281, 284, 285, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 29, 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, Конституцією України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: будинок № 33, с. Солочин, Свалявського району, Закарпатської області таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком № 33 у селі Солочин, Свалявського району, Закарпатської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд Закарпатської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець