РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/13684/17

Провадження № 2/643/1603/18

07.05.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ференчук

при секретарі Сиротенко О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 37/200 частин домоволодіння по вулиці Ак. Павлова, 9, м. Харкова за набувальною давністю посилаючись на те, що вона є власником 37/200 частин домоволодіння за зазначеною адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.07.2005 р. Після набуття права власності позивачка приступила до користування спірною частиною домоволодіння, проводила дрібний ремонт для приведення будівель в належний стан. Співвласника 37/200 частин домоволодіння ОСОБА_1 ніколи не бачила, з часу набуття права власності жодною особою не оспорено її вільне володіння та користування майном. У звязку з тим, що вона безперервно протягом десяти років користується та утримує 37/100 частин домоволодіння по вулиці Ак. Павлова, 9 м. Харкова, вважає, що має право на визнання за нею права власності на 37/200 частин зазначеного домоволодіння.

Представник позивача надала суду заяву в якій просила судове засідання проводити без її участі підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, надав суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечував, справу просив вирішити відповідно до вимог діючого законодавства, та судовий розгляд просив проводити без його участі.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до суду не зявились, надали суду заяви в яких просили судове засідання проводити без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 09.07.2005 року, виданого Третьою ХДНК, мені - ОСОБА_1 належить 37/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 9.

Власниками по 63/300 частин кожен зазначеного майна є треті особи по справі - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.06.2003 року, виданого Третьою ХДНК.

37/200 частин належить ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа, виданого Народним судом 3-ої дільниці м. Харкова від 21.11.1922 року.

Вищезазначене підтверджується листом КП «ОСОБА_2 МіськБТІ» за №2505443 від 21.08.2017 року.

Судом встановлено, що первісно право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Академіка Павлова, 9 м. Харкова виникло у сімґї ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа, виданого Народним судом 3-ої дільниці м. Харкова від 21.11.1922 року, яким визнано право власності за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про народження від 13.07.1977 року ОСОБА_8 був батьком ОСОБА_10.

З рішення суду Сталінського району м. Харкова від 23.04.1959 року слідує, що після смерті ОСОБА_8, який помер в 1941 році, спадкоємцям його майна належить: ОСОБА_11 52/200 частин домоволодіння по вулиці Академіка Павлова, 9 м. Харкова. ОСОБА_12 та ОСОБА_10 є власниками домоволодіння в порядку спадкування в рівних частках на 37/200 домоволодіння. Також рішенням суду було змінено ідеальні частки в праві власності на домоволодіння та визначено, що ОСОБА_6 за виконавчим листом від 21.11.1922 року належить 37/200 частин домоволодіння по вулиці Академіка Павлова, 9 м. Харкова.

Відповідно до рішення Московського суду від 10.04.1978 року за ОСОБА_10 визнано право власності в порядку спадкування на 37/400 частин домоволодіння після смерті матері ОСОБА_12. Зазначеним рішенням встановлено, що 37/400 частин зазначеного домоволодіння відноситься до квартири №1.

Згідно свідоцтва про народження від 25.02.1945 року дівоче прізвище позивачки «Гусєва», її матірю є ОСОБА_13.

07.04.1977 року ОСОБА_13 вийшла заміж за ОСОБА_10 та змінила прізвище на «Літкевич».

З 1977 року ОСОБА_14 з донькою та чоловіком стали проживати однією сімєю в спірному житловому будинку.

ОСОБА_14 померла 12.01.1999 р.

ОСОБА_10 помер 04.11.2004 року.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.07.2005 року, позивачка успадкувала після смерті ОСОБА_10 37/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Академіка Павлова, 9 м. Харкова.

Згідно технічного паспорту 2017 року житловий будинок складається з двох квартир №1 та №2. ОСОБА_1 користується квартирою №1 приміщеннями №№І, 1-2, 1-3, 1-4.

Квартирою №2 користуються 3-ті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

З часу смерті матері та вітчима позивачки ОСОБА_10 вона користується квартирою №1 в житловому будинку по вулиці Академіка Павлова, 9, проводить дрібний ремонт для підтримання приміщень будинку в належному стані. ОСОБА_6 з часу вселення в будинок ніколи не бачила.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 безперервно та вільно протягом десяти років користується та утримує квартиру №АДРЕСА_1.

При розгляді справи судом не встановлено осіб, які б оспорювали право володіння та користування позивачкою спірним майном.

Відповідно до частини першоїстатті 344 ЦК України - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» -

Пункт 9 - При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК)). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).

11. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

14. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

При таких обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 325, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, (код НОМЕР_1) право власності на 37/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вулиця Академіка Павлова, 9, який складається: квартири №1 приміщення №№1-2, 1-3, 1-4 та №І, загальною площею 41, 4 кв.м, житловою площею 26, 4 кв.м житлового будинку літ. «А-1», надвірні будівлі: гараж літ. «Ж», вбиральні літ. «Л», «М», навіс літ. «Н», споруди №№1,2,4,5,7,8,9,10,11, без урахування самовільних будівель співвласників.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, що приймала участь у справі, але не була присутньою під час проголошення рішення в той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя О.В. Ференчук