Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/398/18
Провадження № 2/321/252/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2018 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Кравченко Н.О., за участю: секретаря судового засідання Цаплі Г.В., розглянувшив порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11200,60 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № ZPXRR560223646 від 23.03.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особа «Розстрочка» складає між ним та банком договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в період сплати, а саме позичальник повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно ОСОБА_2. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14.03.2018 року має заборгованість у розмірі 11200,60 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 1,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 540,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 6649,08 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 509,55 грн. - штраф (процентна ставка), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір.

Дану цивільну справу призначено до розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, згідно якої він заперечує проти задоволення позовних вимог та просить застосувати наслідки строки позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № ZPXRR560223646 від 23.03.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується заявою позичальника від 23.03.2014 року та розрахунком заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, що розміщені на сайті банку, та Тарифами складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

Згідно вказаної заяви строк кредиту 12 місяців з 23.03.2014 року по 22.03.2015 року. Щомісячний платіж складає 250,16 грн., з 21.06.2014 року у сумі 310,16 грн., період сплати з 16 по 20 число кожного місяця (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, де зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно наданих позивачем ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався на підставі п.2.4.2.2.2 ОСОБА_2 погашати кредит в порядку та строки згідно Заяви, сплатити проценти за користування кредитом згідно Заяви, ОСОБА_2 та Тарифів (п.2.4.2.2.3 ОСОБА_2), а також сплатити банку винагороду (п.2.4.2.2.4 ОСОБА_2), (а.с.13).

За користування кредитом в період з дати укладення договору до дати погашення кредиту, позичальник зобовязався щомісячно сплачувати проценти та винагороду в розмірі, зазначеному в Тарифах та Заяві (п.2.4.3. ОСОБА_2, а.с.14).

Пунктом 2.4.3.6 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг за порушення позичальником строків повернення кредиту, сплати процентів за його використання чи винагороди, передбачена відповідальність у вигляді нарахування пені (а.с.14).

Крім того, згідно п.2.4.5.1 6 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. (а.с.14 об.). Пунктами 2.4.5.2 та 2.4.5.3 передбачена сплата банку штрафу за невиконання зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом та винагороди в розмірі 100% від суми заборгованості.

Згідно п. 2.4.5.5 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, при порушенні строків платежів з будь-якого зобовязання більше ніж на 90 днів, позичальник має сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 3000,00 грн. підтверджується розрахунком наданим позивачем.

Згідно з п..2.4.2.2.3 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний сплатити банку відсотки за користування кредитом. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1048 ЦК України.

Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість за відсоткам за користування кредитом становить 1,97 грн. Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення 540,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 6649,08 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 509,55 грн. - штраф (процентна ставка).

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовою заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно розрахунку, наданого позивачем на обґрунтування позовних вимог, відповідачем ОСОБА_1 з моменту отримання кредиту, а саме 23.03.2014 року, не здійснено жодного платежу в погашення заборгованості.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до заяви про видачу строкового кредиту, яка містись в матеріалах справи,ОСОБА_1 було надано кредит на суму 3000,00 грн. 23.03.2014 року, строк дії договору 12 місяців, тобто строк на який відповідачу було надано кредит становить до 22.03.2015 року. Жодного платежу по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди чи комісії здійснено не було, що підтверджується наданим розрахунком. Новий договір з банком ОСОБА_1 не укладав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На підставі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 30 вересня 2015 року №6-154цс15, а також в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року по справі №638/10895/14-ц.

За змістом п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку.

Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно п.1.7.31 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, строк позовної давності стосовно вимог щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені та штрафів складає 50 років (а.с.17).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм ОСОБА_2 та правили надання банківських послуг, пунктом 1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі ОСОБА_2 не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_2 та правила надання банківських послуг розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що ОСОБА_2 містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі ОСОБА_2, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, що відповідає правовій позиції у справі №6-16цс15.

Виходячи з наведеного, позивач звернувся до суду лише 13 квітня 2018 року, тобто за межами встановленого законом строку для захисту порушеного свого права.

Таким чином, враховуючи, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом поза межами встановленого законом строку позовної давності, в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, процентам, пенею і комісією необхідно відмовити у звязку з пропуском позовної давності.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3