Справа № 212/1685/17-ц
У Х В А Л А

14 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Ваврушак Н.М., при секретарі Плотнікової Т.Б., за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,розглянувши клопотання про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вище вказана цивільна справа.

В обґрунтування позову зазначено, що 24 березня 2007 року помер батько позивачів, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді вказаної вище двохкімнатної квартири.

09 березня 2017 року ОСОБА_1 діючи за довіреністю в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_5. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_5 перед смертю склав заповіт, яким заповів все майно ОСОБА_4 і його діти мають право тільки на обовязкову частку у спадщині, з чим вони не згодні. Про наявність вищевказаного заповіту ні колишня дружина померлого ОСОБА_6, ні її неповнолітні діти не знали.

Як стало відомо вже в 2017 році, 25 січня 2007 року ОСОБА_5 заповів все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 122.

Позивачі вважають вищевказаний заповіт недійсним, оскільки під час складання заповіту ОСОБА_5 був у стані, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. ОСОБА_5 тяжко хворів на хронічні захворювання і перебував на стаціонарному лікуванні у 16-й міській лікарні ту у 6-ій міській лікарні, для лікування хвороби та зняття больового синдрому приймав наркотичні засоби. У такому стані ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій, не міг керувати ними, тому його розпорядження стосовно його майна станом на 25 січня 2007 року не може бути добровільним та усвідомленим. Просять суд визнати заповіт недійсним та визнати за ними право власності на квартиру в порядку спадкування.

Представники позивача позов підтримали, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач до суду не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Судом встановлено, що 24 березня 2007 року помер батько позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно у вигляді двохкімнатної квартири № АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі Свідоцтва Ж-3991 про право власності на житло від 26 листопада 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради народних депутатів.

Спадкоємцями померлого першої черги за законом є його діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, які на момент смерті батька були неповнолітніми. Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 21 вересня 2000 року розірвано відділом реєстрації актів громадського стану Тернівського райвиконкому Криворізької міської ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 336.

В інтересах неповнолітніх дітей із заявою про прийняття спадщини згідно із законом до Другої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася їх мати ОСОБА_6. В нотаріальній конторі представнику неповнолітніх дітей ОСОБА_6 стало відомо, що незадовго до своєї смерті ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_4.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2007 року шлюб, укладений між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 25 березня 2007 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 15 грудня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1211, визнано недійсним з тих підстав, що під час реєстрації шлюбу ОСОБА_5 був у стані, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними.

В звязку з тим, що сама ОСОБА_6 та її неповнолітні діти на той час мешкали в Російській Федерації, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та оформити право власності на дітей на спадкову квартиру вона не змогла.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 Цивільного Кодексу України прийнята спадщина належить спадкоємцю з часу її відкриття. Відповідно до ст. 1298 Цивільного Кодексу України видача свідоцтва про право на спадщину ніякими строками не обмежено.

09 березня 2017 року ОСОБА_1 діючи за довіреністю в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вже досягай повноліття і мешкають в Російській Федерації, звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_5.

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_5 перед смертю склав заповіт, яким заповів все майно ОСОБА_4 і його діти мають право тільки на обовязкову частку у спадщині, з чим вони не згодні. Про наявність вищевказаного заповіту ні колишня дружина померлого ОСОБА_6, ні її неповнолітні діти не знали.

Як стало відомо вже в 2017 році, 25 січня 2007 року ОСОБА_5 заповів все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 122.

Діти померлого вважають вищевказаний заповіт недійсним, оскільки під час складання заповіту ОСОБА_5 був у стані, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. ОСОБА_5 тяжко хворів на хронічні захворювання і з 17.11.2006 року по 31.12.2006 року перебував на стаціонарному лікуванні у 16-й міській лікарні у дуже тяжкому стані з діагнозами: хронічний вірусний гепатит «С»,активність 2 стадії, гепатцеллюлярна недостатність 2ст., анемія тяжкої степені , кахексія, ДЕП 2-Зст., хронічний гастрит, антацидний стан.

З 02.01.2007 року по 06.02.2007 року та з 07.02.2007 року по 24.02.2007 року також перебував в тяжкому стані на стаціонарному лікуванні у 6-ій міській лікарні в звязку з тими ж захворюваннями. Для лікування хвороби та зняття больового синдрому приймав наркотичні засоби. У такому стані ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій, не міг керувати ними, тому його розпорядження стосовно його майна станом на 25 січня 2007 року не може бути добровільним та усвідомленим.

У судовому засіданні допитані свідки за клопотанням позивача: ОСОБА_8, ОСОБА_9 які пояснили, що вони знайомі позивача, знають що він декілька разів проходив лікування у лікарнях, бували випадки, коли зустрічалися та він не міг їх впізнати та не знав як звернутися до них, не орієнтувався у часі, вказують, що він на вулиці був розгублений та неохайно одягнутий, приймав знеболюючи ліки.

Свідок ОСОБА_10 судовому засідання пояснив, що вона сусідка померлого, з 2006 року він хворів, не впізнавав її коли був у лікарні. Не міг чітко відповідати на запитання, погано запамятовував, читати та писати не виходило у нього.

Свідок ОСОБА_11І.в судовому засідання пояснив, що його товариш ОСОБА_5 помер у 2007 року, за деякий час до його смерті проходив лікування в лікарні, під час його відвідування ОСОБА_5 його не впізнавав, не міг підтримати бесіду, не міг писати, та у нього склалося враження, що друг взагалі нічого не розуміє. Про його одруження нічого не відомо, за ОСОБА_5 весь час піклувалася сестра та сусідка.

Інших клопотання з приводу виклику та допиту свідків чи витребування доказів до суду не надходило.

У судовому представник позивача заявила клопотання про призначення по справі посмертну судово - психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити запитання про які вказано в клопотанні та просили експертам надати матеріали цивільної справи за 2007 рік, де знаходяться медична документація стосовно ОСОБА_5

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлене клопотання заслуговує на задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 143, 144, 145, 210 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника позивача задовольнити.

Призначити посмертну судово - психіатричну експертизу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

На вирішення експертизи поставити питання:

1.Чи страждав ОСОБА_5, який помер 24.03.2007 року на психічну хворобу, на момент складання заповіту станом на 25.01.2007 року та яким саме?

2. Чи міг ОСОБА_5, станом на час складання заповіту 25.01.2007 року розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня», попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Надати експертам матеріали даної цивільної справи, цивільної справи за 2007 рік та медичні документи які знаходяться у справі для огляду.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_12.

Ухвала складена та підписана без проголошення 14.05.2018 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак