АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/584/18 Справа № 403/6338/12 Головуючий у 1 й інстанції - Циганков В.О. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Дніпро 03 травня 2018 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у квітні 2012 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь борг, сума якого з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних складає 159 432, 61 грн. та з ОСОБА_4 на його користь 2 950 грн. /а.с. 2-4/

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19.12.2008 року він передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, що на день отримання еквівалентно 112 500 грн., про що ОСОБА_2 написала розписку.

Для часткового забезпечення сплати цих кошів, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 20-12-08 від 20.12.2008 року на суму 500 доларів США, що еквівалентно 2 950 грн.

Згідно умов договору позики ОСОБА_2 зобов'язалась повернути отримані кошти в строк до 24.12.2008 року, але до цього часу свої зобов'язання не виконала.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2012 року ОСОБА_3 відстрочено сплату судового збору в сумі 1594 грн. 32 коп. /а.с. 14/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції та річних процентів у розмірі 159 432, 61 грн. В решті позовних вимог було відмовлено /а.с. 20-22/.

Розрахунок цієї суми судом не зроблено.

З рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі спливу позовної давності /а.с. 28-29/.

Свою скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що при ухвалені оскарженого рішення вона присутня не була, ніяких повідомлень не отримувала, про це рішення дізналась тільки у червні 2017 року, коли її за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2016 року, разом з малолітніми дітьми, прийшли виселяти з дому. Також апелянт посилається на те, що поручителя ОСОБА_5 не знає, вважає, що цей договір було надано для вирішення питання в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, що її навмисно не викликали до суду, так як розписку вона писала під психологічним впливом та погрозами фізичної розправи з нею та трьома її малолітніми дітьми. Згідно розписки вона взяла у ОСОБА_3 15 000 доларів США 19.12.208 року та обіцяла повернути 24.12.2008 року. Їй відомо, що її колишній чоловік мав якийсь бізнес з ОСОБА_3 і таким чином вирішив відібрати у неї будинок. Просить рішення скасувати та застосувати строк позовної давності /а.с. 28-29/.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що ОСОБА_2 не оспорює отримання коштів в повному обсязі, доказів того, що до неї застосовувався психологічний тиск не надано. Також апелянтом не надано доказів навмисного залучення до справи відповідача ОСОБА_4, яка проживає на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська і є поручителем по справі. Договір поруки недійсним у судовому порядку не визнавався. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до п. 8 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч. 2 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції в яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2008 року ОСОБА_2 написала розписку про те, що отримала від ОСОБА_3 15 000 доларів США, що складає 112 000 грн., та зобов'язується їх повернути 24 грудня 2008 року /а.с. 10/. До цього часу кошти не повернуто, жодної сплати боргу відповідачами не зроблено.

ОСОБА_3 з позовною заявою про стягнення боргу з ОСОБА_2 до суду звернувся 28.04.2012 року /а.с. 2/.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки, строк повернення боргу 24 грудня 2008 року, тому відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після цієї дати, а саме з 25 грудня 2008 року та закінчується 24 грудня 2011 року.

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про стягнення боргу 28 квітня 2012 року, тобто з пропуском строку позовної давності, будь-яких заяв щодо поважності пропущення позовної давності, передбачених ч. 5 ст. 267 ЦК України, позивачем до суду першої інстанції надано не було.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

ОСОБА_2 просила застосувати строк позовної давності тільки в своїй апеляційній скарзі.

Але як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не знала про те, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з неї суми боргу, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вручення їй повідомлення про слухання справи, крім того, позивач не звернувся з позовом за місцем проживання ОСОБА_2 до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, а вказав адресу поручителя ОСОБА_4, і як вбачається з пояснень ОСОБА_2, ця особа їй не відома.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_2 на захист своїх прав в суді, а тому вважає можливим вирішити питання щодо застосування строку позовної давність на стадії апеляційного розгляду, рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення суми боргу - відмовити через пропуск строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 376, 374, 375, 380-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2012 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.