Ухвала

Іменем України

07 травня 2018 року

м. Київ

справа №306/2212/17

провадження №61-15240ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня

2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до

ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, подальше подружнє життя неможливе. Просила також стягнути аліменти на утримання дитини

у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Свалявського районного суду від 12 грудня 2017 року позов

ОСОБА_2 задоволено частково. Шлюб, укладений між ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвано. Шлюбне прізвище позивача «ОСОБА_2» після розірвання шлюбу змінено, відновивши дошлюбне «ОСОБА_2». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі

713,00 грн щомісячно, починаючи з 02 листопада 2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 640 грн судових витрат та 640 грн судового збору на користь Державної судової адміністрації України. У решті позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі

2 000 грн., щомісячно, починаючи з 02 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У березні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2018 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 04 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У наданий строк заявник направив матеріали на усунення недоліків.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить судові рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 2 000 грн скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на утримання сина задовольнити частково у розмірі 746 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Згідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У пункті 2 частини першої статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України

27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частково скасовуючи рішення районного суду та повністю задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 є молодою, здоровою, працездатною особою, інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України не має, врахувавши, що кожна дитина має права на належне утримання на достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку та те, що він має нерегулярний, мінливий дохід. Урахувавши всі обставини справи в їх сукупності, апеляційний суд вірно визначив розмір стягнення аліментів у сумі 2 000 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не взяв до уваги те, що встановив суд першої інстанції, про дохід відповідача, а також те, що він хворіє та витрачає на лікування кошти які, на його думку, мають істотне значення та унеможливлюють сплату ним аліментів у визначеному розмірі, не спростовують висновку суду по суті вирішеного спору, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із висновком суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального і процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області

від 30 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк