ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/18/17

провадження № 22-ц/781/557/18

головуючий у суді І-ї інстанції Український В.В.

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - державний виконавець Знам'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Костіна Н.Ю., про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ОСОБА_2звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - державний виконавець Знам'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Костіна Н.Ю., про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою державного виконавця від 08.09.2016 року за ВП № 51921543 виконавчий лист № 2-1307/2008 від 04.08.2016 року, звернуто стягнення аліментів на заробітну плату ОСОБА_2, в тому числі на борг, що утворився з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року, в сумі 79036,83 грн.

Вважає безпідставним стягнення вказаного боргу з нього виходячи з того, що в 2013 році він та відповідач відновили шлюбні відносини та стали проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільні витрати, разом утримували сина. З урахуванням цього ОСОБА_3 звернулася до виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого листа від 19.09.2008 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, де вказала, що не має претензій до ОСОБА_2

Державним виконавцем 19.09.2013 року винесена відповідна постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві та припинення виконавчого провадження. Тобто, виконавче провадження припинене добровільно та за безпосередньою ініціативою стягувача, яка протягом трьох років після цього жодних претензій до боржника не пред'являла.

В 2016 році відповідач знову подала на виконання виконавчий лист про стягнення аліментів з позивача на утримання сина ОСОБА_5, фактично бажає стягнути неіснуючу заборгованість, не заперечуючи факт спільного проживання однією сім'єю в 2013-2016 роках.

За вказаних обставин позивач вважає, що заборгованість про сплаті аліментів нарахована безпідставно та відповідно до ч. 3 ст. 197 СК України його необхідно звільнити від сплати вказаної заборгованості, яка виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вважає нарахування заборгованості і її стягнення необґрунтованими, тому що це істотно порушує його права громадянина та батька неповнолітнього ОСОБА_6, зокрема в частині стягнення боргу в сумі 79 036, 83 грн., що на думку ОСОБА_3 утворився з 01 вересня 2013 року по 01 вересня 2016 року

Виконавче провадження № 9320140 було припинено 19.09.2013 року за безпосередньою ініціативою ОСОБА_3, яка протягом послідуючих трьох років з дня припинення зазначеного виконавчого провадженні жодних претензій до нього не мала.

Копія постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію боржника йому не надсилалась, а копію вказаної постанови від 08.09.2016 року він отримав 07.11.2016 року.

Крім того, суд першої інстанції не врахував клопотання його адвокатом про перенесення останнього судового засідання, порушив його право на правову допомогу, ігнорував неявку в судове засідання відповідача з невідомих підстав, необґрунтовано залишив позов без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Державний виконавець Знам'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Костіна Н.Ю.в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін та інших осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення позивача та його представника адвоката ОСОБА_8, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача адвоката ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведені підстави звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 12.08.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1307/2008, виданим 04.08.2016 року Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_5 (а.с.5).

Постановою від 08.09.2016 року звернено стягнення на дохід боржника по стягненню аліментів та заборгованості, яка утворилася з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року в сумі 79063,83 грн., копія постанови направлена головному бухгалтеру ТЧ-7 (а.с.5).

Постановою від 19.09.2013 року повернуто виконавчий документ стягувану на підставі заяви ОСОБА_9 (а.с.4,6).

Виконавче провадження за виконавчим документом виданим 19.09.2008 року за № 2-1307 Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, знищене через закінчення їх строків зберігання.

З січня 2014 року ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_5 проживають без реєстрації за адресою: м. Знам'янка, АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача (п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч. 1 ст. 2 СК України).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Відповідно до ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд врахував, що заборгованість за аліментами може виникнути внаслідок різних причин. Вона може утворитися як в результаті винних дій боржника - ухилення його від сплати аліментів, так і за виною одержувача аліментів, наприклад, у випадку непред'явлення виконавчого листа для стягнення, неповідомлення про зміну свого місця проживання, відмови від отримання аліментів тощо. Можливим є виникнення заборгованості також за обставинами, що не залежать від сторін: внаслідок хвороби платника, відсутності у нього засобів для сплати аліментів, неплатоспроможності підприємства, на якому працює боржник, затримання заробітної плати, пенсії, стипендії, знаходження однієї із сторін на території, де оголошене надзвичайне положення тощо. Стягнення заборгованості може поставити особу - платника аліментів у складне становище, тому строк, протягом якого заборгованість підлягає стягненню, обмежено трьома роками, що передують пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Доводи позивача про наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, що утворилася з вини відповідача, у зв'язку із поданням заяви до виконавчої служби про повернення їй виконавчого документа і повторною подачею виконавчого листа через три роки, з посиланням на ч. 3 ст. 197 СК, є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому рішення суду про стягнення аліментів мало виконуватися, а позивач не довів про існування домовленості (усної чи письмової) з відповідачем про те, що аліменти по суті стягуватися не будуть, що є його процесуальним обов'язком (ст. 81 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав позивача на користування правничою допомогою і безпідставне відхилення клопотання про відкладення судового розгляду справи через зайнятість його адвоката не можуть бути підставою для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач брав участь в судових засіданнях, користувався правничою допомогою, мав можливість вчасно подавати докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати, що судом було порушено норми процесуального і матеріального права.

На підставі ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 29 травня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Дуковський

О.А. Письменний