Справа №720/1883/17
Провадження № 2/720/37/18
16 травня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Житарюк В.О.,
Сторін по справі:
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
- про визнання втратившим права користування житлом,
Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання таких втратившим правом користування житловим приміщення в житловому будинку по вул.. П.Мирного ,12. в м. Новоселиця, Чернівецької області та зняття відповідачів з реєстрації.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що даний житловий будинок належить йому на праві приватної власності. Відповідачі за даним позовом зареєстровані в житловому будинку однак не проживають за вказаною адресою.
Позивач вважає, що вони порушують його право вільно користуватися житловим будинком оскільки в добровільному порядку не бажають знятися з реєстрації.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та додатково суду пояснив, що позивач працював разом з відповідачами та на їх прохання прописав їх у своєму будинку. Вони не проживали в ньому жодного дня але зараз не бажають в добровільному порядку знятися з реєстрації.
Відповідачі будучи належним чином повідомлені про день час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не зявилися і не повідомили суд про причину своєї неявки.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Наданими до позову доказами судом встановлено, що житловий будинок розташований по вул.. П.Мирного,12 в м. Новоселиця, Чернівецької області належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 31 серпня 2006 року та право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2017 року за №105031976, за реєстровим номером №23556967 від 21.11.2017 року.
З господарської книги вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.10.2015 року.
Відповідно до акту КП «Новоселицька міька тепломережа» від 13 листопада 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживали та не проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово.
Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Суд аналізуючи у сукупності зазначені докази та правові норми дійшов висновку, що між сторонами склалися правовідносини з найму житлового приміщення тому у відповідності до вимог ст.71,72,109,116 ЖК України, відповідачі за даним позовом підлягають виселенню оскільки більш як шість місяців без поважних причин не проживають за вказаною адресою та вони не відносяться до категорії осіб за якими зберігається житлове приміщення у разі відсутності більш як шість місяців.
Щодо заявлених позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації суд вважає, що дана позовна вимога є необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.
Як вбачається з роз'яснень, наданих у п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року №5 Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 грн. відповідно до квитанції від 05.12.2017 року якій має бути стягнутий з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на користь ОСОБА_2.
Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-273, 280-283, 354 ЦПК України, і на підставі ст.71,72,116,156 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 втратившими правом користування житловим приміщенням розташованим по вул.. П.Мирного 12, м. Новоселиця.
В задоволенні решта позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, паспорт серії КР297058. ІПН: НОМЕР_1 понесені судові витрати в сумі 640 грн..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учаснику справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, мають право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.