Справа № 489/1134/18
Провадження №2/489/1236/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 травня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання Животовою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційна контора № 15 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 1 будинком № 8-а по провулку Дружний в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач, хоча і зареєстрована за вказаною адресою, проте не проживає в вищезазначеній квартирі з травня 2015 року, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей її в кімнаті не має. Однак реєстрація відповідача за адресою не дає можливості позивачу реалізовувати своє право користування належним чином.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 1 будинком № 8-а по провулку Дружний в м. Миколаєві.
Сторони повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання в порядку ч. 2 статті 128 ЦПК України, у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, неявка сторін у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи за наявними матеріалами.
З огляду на відсутність заяви відповідача про слухання справи без його участі, неподання їм відзиву на позовну заяву, відсутність заперечень позивача, судом вирішено провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Відповідно до Будинкової книги для прописки громадян, які проживають, за адресою: м. Миколаїв, провулок Дружний, 8-а зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та відповідачка - ОСОБА_3.
Відповідно до ОСОБА_5 про непроживання, складених сусідами позивача та працівниками житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційної контори № 15 за адресою: АДРЕСА_2 починаючи з травня 2015 року ОСОБА_3 фактично не проживає.
З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача позивачем направлялася претензія з проханням самостійно знятися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3, але відповідачем претензію не отримано, що також свідчить про відсутність відповідача за місцем реєстрації.
Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.
Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
За таких обставин, оскільки відповідач не є власником вказаного будинку, крім того не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує його права як власника, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому задовольняє їх.
На підставі ст. ст. 317, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційна контора № 15 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 1 будинком № 8-а по провулку Дружний в місті Миколаєві.
Відповідач: ОСОБА_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_4.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1.
Суддя Ленінського районного
суду міста ОСОБА_1 Румянцева
Повний текст судового рішення складено «21» травня 2018 року.