РІШЕННЯ

іменем України

"23" травня 2018 р. Справа № 145/866/17

Провадження № 2/145/39/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, за участю третьої особи на стороні відповідача приватного нотаріуса Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом та про витребування майна з чужого володіння та скасування державної реєстрації права власності , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_8 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_9, померлої 01 листопада 1991 року;

визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, померлої 09 грудня 2006 року, яка фактично прийняла спадщину після смерті померлої 01 листопада 1991 року її матері ОСОБА_9 на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами № 2, по вул. Затишна в с. Селище Тиврівського району Вінницької області, що складається згідно технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» від 01.09.2016 року з наступних будівель: житлового будинку під літерою «А», прибудови під літерою «а»; ганку; ганку; сараю під літерою «Б»; погребу з шиєю під літерою «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі №3;

витребувати з чужого володіння ОСОБА_4 на його користь житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами № 2 по вул. Затишна в с. Селище Тиврівського району Вінницької області, що складається згідно технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» від 01.09.2016 року з наступних будівель: житлового будинку під літерою «А», прибудови під літерою «а»; ганку; ганку; сараю під літерою «Б»; погребу з шиєю під літерою «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі № 3;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34068376 від 28.02.2017 12:35:42, приватний нотаріус ОСОБА_7, Тиврівський районний нотаріальний округ, Вінницька область, а саме, скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами № 2 по вул. Затишна в с. Селище Тиврівського району Вінницької області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підстава виникнення: договір дарування, серія та номер: 126, виданий 28 лютого 2017 року, видавник: приватний нотаріус Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_7.

Позов обґрунтовує тим, що після смерті його баби - ОСОБА_9 відкрилась спадщина, до складу якої входить зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Її спадкоємцями першої черги за законом були її діти: його мати - ОСОБА_8 та ОСОБА_10. Спадщину після її смерті прийняла його мати - ОСОБА_8 , але за життя не оформила своє право на спадкове майно.

09 грудня 2006 року мати померла. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її діти: ОСОБА_3, ОСОБА_6 та він.

Він прийняв спадщину після смерті матері, так як на момент її смерті постійно проживав та зареєстрований за однією адресою з померлою в будинковолодінні № 13 по вул. Боженко в смт. Стрижавка Вінницького району. Крім того, подав відповідну заяву до Вінницької районної державної нотаріальної контори.

В 2016 році ОСОБА_3 зверталася до нього з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 і рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року в задоволенні її позову було відмовлено.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_11 сільської ради про визнання права власності на даний житловий будинок за набувальною давністю.

Однак, згідно рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 квітня 2017 року дане рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року було скасовано і ухвалено нове рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Оформити свої спадкові права через нотаріальну контору на дане будинковолодіння він не має можливості, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно його власником зареєстрована ОСОБА_4 - дочка ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 28 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_7

Тобто, ОСОБА_3, скориставшись тим, що станом на 21.02.2017 року рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року по справі № 145/1611/16-ц ще не було скасовано, відчужила без його відома та згоди, поза його волею спадковий будинок № 2 по вул. Затишна в с. Селище Тиврівського району Вінницької області.

Оскільки право власності на даний будинок було набуто ОСОБА_4 без його волі, безвідплатно, він має право на його витребування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задоволити з викладених у заяві підстав.

Згідно письмових та усних пояснень ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняла його мати, зокрема, в шестимісячний строк вона вступила у володіння спірним будинком, прибирала там, проводила ремонтні роботи, у неї на руках знаходився оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок в с. Селище, по вул. Горького, 2, на момент смерті ОСОБА_9 з 1988 року вона постійно проживала разом з нею в смт. Стрижавка.

ОСОБА_10 в спірному будинку почав проживати з 1995 р.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5, який є також представником відповідачки ОСОБА_4 позов не визнали, мотивуючи тим, що ні ОСОБА_8, ні ОСОБА_10 не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9

Так до дня смерті ОСОБА_9 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (нова назва Затишна), 2. З 21.02.1990 року і по 30.10.1991 року вона перебувала стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім.. Ющенка, у зв'язку з чим, проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_8 не могла, а те, що ОСОБА_8 в останній день життя ОСОБА_9 забрала її до себе в смт. Стрижавку Вінницької області, не дає підстав застосувати до цих правовідносин ст. 549 ЦК України 1963 року.

Не стверджує цих обставин і факт наявності у позивача на руках правовстановлюючих документів на будинок, так як жодних доказів того, що ними заволоділа саме ОСОБА_8 протягом шести місяців з часу смерті ОСОБА_9 надано.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_9 не заводилась та із заявами про прийняття після неї ніхто не звертався.

Тому не має підстав для визнання за позивачем права власності на спірний будинок та його витребування у ОСОБА_4

ОСОБА_3 пояснила, що її мати ОСОБА_8 не проводила ніяких ремонтів в спірному будинку. З її слів їй відомо, що мати на нього не претендувала. ОСОБА_10 протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_9 в спірному будинку не проживав, він оселився в будинку в с. Селище, по вул.. Горького, 2, в 1995 році.

Відповідач ОСОБА_6 позов визнала, вважає його обґрунтованим, пояснила, що вона дочка ОСОБА_8 Проте, на спадщину після її смерті вона не претендує, її не приймала. На час смерті ОСОБА_9 проживала з її матір'ю в смт. Стрижавка, по вул.. Боженка, 13, періодично вона знаходилась у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні. Мати забрала ОСОБА_9 в 1988 році, так як вона захворіла, у неї були психічні розлади і завезла до себе додому. Документи на спірний будинок були в матері ще за життя бабусі. Після смерті бабусі в перших шість місяців даний будинок доглядала мати, поприбирала в ньому, все позакривала. Дані обставини їй відомо зі слів матері. ОСОБА_9 у вказаному будинку на момент смерті не проживав, його не доглядав, він знаходився на заробітках, проживав в м. Вінниця.

Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно її письмових пояснень відповідальність за неповідомлення стороною про наявність осіб, прав яких може стосуватись нотаріальна дія, відповідно до ст. 27 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус не несе. Просить справу розглянути у її відсутності (а.с. 27 т.1).

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

01.11.1991 року в смт. Стрижавка Вінницького району померла ОСОБА_9 (а.с.8).

На час смерті вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується випискою з по господарської книги ОСОБА_11 сільської ради за 1991-1995 роки від 26.08.2016 року (а.с.113).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок в с. Селище Тиврівського району, вул.. Затишна (колишня Горького), № 2.

Даний будинок належав ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності №576 від 08.09.1989 року, виданого виконкомом ОСОБА_11 сільської ради на підставі рішення Тиврівського районної Ради народних депутатів №143 від 21.07.1988 року, зареєстрований за ОСОБА_9 в БТІ 08.09.1989 року (а.с.14).

Згідно технічного паспорта КП «ВООБТІ» від 01.09.2016 року на житловий будинок, з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами № 2 по вул. Затишна (Горького) в с. Селище Тиврівського району Вінницької області складається з житлового будинку під літерою «А», прибудови під літерою «а»; ганку; ганку; сараю під літерою «Б»; погребу з шиєю під літерою «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі №3 (а.с.17-19). Його вартість 66654 грн.

За життя своїм майном ОСОБА_9 не розпорядилась. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31.08.2017 року № 48934514 заповіт від її імені в Спадковому реєстрі не зареєстровано (а.с. 175 т.1).

Таким чином, після її смерті відкрилась спадщина за законом.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_9 не зареєстрована, що стверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 31.08.2017 року (а.с. 173 т.1).

Спадкоємицею ОСОБА_9 за законом першої черги була її дочка ОСОБА_8 ( ст. 529 ЦК УРСР 1963 року).

Факт, що ОСОБА_8 дочка ОСОБА_9 стверджується свідоцтвом про її шлюб, згідно якого, її дошлюбне прізвище «Божок» (а.с.12); свідоцтвом про народження, в якому її матір'ю записана «Божок Роза Михайлівна» (а.с.11).

Відповідно до чинної на час відкриття спадщини ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до чинної на той час п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути довідка виконавчого комітету

про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном, наявність у спадкоємців ощадної книжки, інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Відповідно до 549 ЦК УРСР 1963 ОСОБА_8 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9, так як у встановлений законом шестимісячний строк заволоділа спадковим майном, вживала заходи до його збереження, що стверджується показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, актом від 14.03.2018 року (а.с. 37 т.1).

Так, згідно ОСОБА_14 від 14.03.2018 року (складеного за участю ОСОБА_15, ОСОБА_12 та ОСОБА_16М.) ОСОБА_8 в шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_9 зробила поточний ремонт в спадковому будинку №2 по вул.. Затишна (колишня Горького) с. Селище, пофарбувала вікна, двері, побілила хату, розпорядилась особистими речами матері (а.с. 37 т.1) .

Свідок ОСОБА_12 показала, що 1990-х роках вона проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_9 померла восени 1991 року в смт. Стрижавка. На час смерті ОСОБА_9 проживала в смт. Стрижавка з дочкою ОСОБА_8 приблизно за три роки перед смертю ОСОБА_9 ОСОБА_8 забрала її з с. Селище, так як у ОСОБА_9 були розлади розумового характеру. З того часу в с. Селище ОСОБА_9 не поверталась. ОСОБА_8 її доглядала. Її син ОСОБА_10 заселився в будинок в с. Селище, вул.. Затишна ( колишня Горького), 2, приблизно в 1998 році, де і помер. Перших 6 місяців з дня смерті ОСОБА_9 будинок доглядала ОСОБА_8, проводила косметичний ремонт, білила, красила. Приїздила приблизно раз в тиждень. Більше ніхто будинком на той час не володів. Починаючи з 2000 року даний будинок в с. Селище доглядає ОСОБА_1, ремонтував його, поставив газовий котел. ОСОБА_10 зловживав алкоголем, будинком не займався. На даний час будинок в занедбаному стані. ОСОБА_10 ніхто з родичів не опікувався. ОСОБА_3 стала навідуватись до будинку приблизно за два місяці до смерті ОСОБА_10 В городі йому допомагали друзі.

Вказаний будинок розділений на дві частини. Одну частину доглядає ОСОБА_1, іншу ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_13, жителька с. Селище, вул.. Затишна (колишня Горького), 19, показала, що на час смерті ОСОБА_9 проживала з дочкою ОСОБА_17 в смт. Стрижавка приблизно 3 роки перед смертю. ОСОБА_8 її забрала до себе, так як ОСОБА_9 захворіла, у неї були розлади розумового характеру, в зв'язку з чим, вона потребувала догляду і лікування. ОСОБА_10 почав проживати в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1998-2000 років. В даному будинку він і помер. В період після смерті ОСОБА_9 в 1991 року одна ОСОБА_8 доглядала за вказаним будинком. До 6-ти місяців з дня смерті ОСОБА_9 вона проводила ремонтні роботи в будинку, фарбувала вікна, білила стіни в середині та зовні будинку.

Акт від 14.03.2017 року вона підписала, обставини, викладені в ньому відповідають дійсності. Акт складався в її присутності та в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_16

В смт. Стрижавка вона не була, проте вона бачила як ОСОБА_8 забирала ОСОБА_9 і їй про це говорила ОСОБА_8

Слід також зазначити, що дані обставини, а саме факт заволодіння ОСОБА_8 майном ОСОБА_9 також стверджуються рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 07.02.2017 року, яким було скасовано рішення Тиврівського районного суду від 02.11.2016 року про визнання за ОСОБА_18 права власності на спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю, що в сукупності із зібраними у справі доказами свідчить про прийняття спадщини ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_9

Згідно наданих стороною позивача актів від 07.09.2017 року, 08.09.2017 року ОСОБА_9 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6, з 1988 року до моменту смерті. Її доглядала та поховала ОСОБА_8 (а.с. 197, 198 т.1).

Відповідно до довідки виконкому Стрижавської селищної ради від 27.04.2017 року №1258, ОСОБА_14 від 10.05.2017 року на час смерті ОСОБА_9 проживала разом ОСОБА_8 в смт. Стрижавка, по вул.. Боженка, 13, без реєстрації, ОСОБА_9 захоронена в смт. Стрижавка (а.с. 34, 36 т.1).

Свідок ОСОБА_19, житель ІНФОРМАЦІЯ_7, показала, на момент смерті ОСОБА_9 проживала у ОСОБА_8 в смт.Стрижавка, по вул..Боженка,13. Вона періодично її лікувала у Вінницькій лікарні ім..Ющенка, доглядала її і поховала. ОСОБА_8 забрала її до себе додому в червні 1988 року, так як ОСОБА_9 захворіла на психічну хворобу. За півроку до смерті вона постійно знаходилась вдома у ОСОБА_8 Вона бувала у них раз на один-два тижні. ОСОБА_10 в смт. Стрижавка не проживав, приїздив.

Свідок ОСОБА_20, жителька смт. Стрижавка, вул.. Боженка, 5, показала, що ОСОБА_9 на момент смерті проживала у ОСОБА_8 в смт. Стрижавка, вул.. Боженка, 13. Вона хворіла. ОСОБА_8 її доглядала та поховала. Вона її забрала її до себе в 1988році. Періодично ОСОБА_9 лікувалась у Вінницькій лікарні ім.. Ющенка. ОСОБА_10 на час смерті ОСОБА_9 в смт. Стрижавка не проживав. Він туди приїздив.

Проте, відповідно до повідомлення КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім.. Ющенка» від 21.04.2017 року № 1392 ОСОБА_9 в період з 21.02.1990 року по 30.10.1991 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в даному лікувальному закладі (а.с. 110 т.1).

Згідно ч.1 ст. 17 ЦК УРСР 1963року ( чинної на час відкриття спадщини) місцем проживання визнавалось те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Відтак, суду не надано переконливих доказів того, що на час смерті ОСОБА_9 постійно або переважно проживала в смт. Стрижавка разом з ОСОБА_8

Суду не надано належних доказів родинних відносин ОСОБА_10 з ОСОБА_9 ( свідоцтва про народження ОСОБА_10). Слід також зазначити, що безспірних доказів про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_10 не надано.

Так, відповідно до акту від 19.04.2017 року, наданого ОСОБА_3, ОСОБА_21 двоюрідний брат ОСОБА_10, вказав, що той проживав зі своєю матір'ю ОСОБА_9 в с. Селище, по вул.. Горького (Затишна) з 1987 року по день своєї смерті; жителька с. Селище - ОСОБА_22 вказала, що з 1990 року вона проживає в с. Селище і засвідчує, що ОСОБА_10 проживав з матір'ю в с. Селище, по вул.. Затишна ( Горького), 2, до своєї смерті (а.с. 111 т.1).

Допитаний в ході судового засідання як свідок ОСОБА_23, житель ІНФОРМАЦІЯ_8, показав, що на час смерті ОСОБА_9 проживала в дочки ОСОБА_8 в смт. Стрижавка. На час її смерті ОСОБА_10 проживав в с. Селище. Це йому відомо, оскільки починаючи з 1992 року він його відвідував. Жив він один. Починаючи з 2000 року ОСОБА_10 в господарстві, в городі допомагала ОСОБА_3 Вона займала одну із частин будинку, а в іншій частині проживав ОСОБА_10 ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_9 ніяких ремонтів в будинку не робила. Він її жодного разу не бачив після смерті ОСОБА_9

Тобто, з показань свідка ОСОБА_23 вбачається, що про викладені обставини щодо місця проживання ОСОБА_10 йому відомо, оскільки, починаючи з 1992 року він його відвідував вдома, не пояснивши при цьому, з якого саме часу 1992 року ( в період до шести місяців з дня смерті ОСОБА_9, чи після вказаного часу) він приходив до ОСОБА_10

Крім того, показання свідка ОСОБА_24 спростовуються показаннями свідка зі сторони відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_25, жительки м. Гнівань, яка показала, що з серпня 1978 року по 1984 рік вона працювала завідуючою господарчим магазином в с Селище.

За згодою ОСОБА_3, починаючи з 1990року і впродовж 3-4років вона неодноразово бувала в будинку ОСОБА_9, так як зустрічалась там з коханцем. В той період ОСОБА_10 в будинку не проживав, ремонтні роботи в будинку не проводились. Приблизно в 1994-1995р. в будинок прийшов проживати чоловік - син ОСОБА_26 на ім'я ОСОБА_10. Будинок був на дві половини. До 1994року ОСОБА_10 в будинку не жив. Вона користувалась з коханцем тією половиною будинку, де потім проживав ОСОБА_10. В іншу частину будинку не заходила.

Слід вказати, що вказані показання свідка ОСОБА_25 не спростовують показань свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_13 щодо володіння ОСОБА_8 спадковим будинком в с. Селище в шестимісячний строк, оскільки свідок вказала, що в іншу частину будинку вона не заходила, а відтак свідкові невідомий стан даної частини будинку (чи проводились там ремонтні роботи чи ні).

Питання про виклик до суду як свідка ОСОБА_22 сторони не ставили.

Крім того, відповідно до довідки виконкому ОСОБА_11 сільської ради від 14.08.2014 року №837 ОСОБА_10 був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_9, з 1998 року та день смерті 18.07.2014 року. Осіб, які проживали та були зареєстровані разом з ОСОБА_10 на день смерті не було(а.с. 195 т.1).

Слід зауважити, що і позивач ОСОБА_1, і відповідач ОСОБА_3 стверджують, що ОСОБА_10 почав проживати в ІНФОРМАЦІЯ_10, з 1995 року.

На час смерті ОСОБА_9 ОСОБА_10 з 07.12.1985 року по 04.02.1992 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_11. (а.с. 20-25 т.1). Тоді як ОСОБА_9 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.113). ОСОБА_10 помер 18.07.2014 року в с. Селище Тиврівського району, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10 т.1).

На момент він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_10, одиноко, що стверджується актом від 08.09.2017 року (а.с.196 т.1).

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_10 не залишав, що стверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 31.08.2017 року (а.с. 177 т.1).

Після його смерті із заявою про прийняття спадщини 30.12.2014 року звернувся ОСОБА_1; із заявами про відмову від прийняття спадщини в цей же день звернулись ОСОБА_24 та ОСОБА_28, інших заяв не надходило, що стверджується листом Тиврівської державної нотаріальної контори від 31.08.2017 року № 1473/0116 (а.с. 169 т.1).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31.08.2017 року після його смерті зареєстрована спадкова справа в Спадковому реєстрі 30.12.2014 року (а.с. 171 т.1).

Таким чином, із зібраних справі доказів вбачається, що ОСОБА_8 єдина спадкоємиця за законом ОСОБА_9, яка прийняла спадщину після її смерті.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року ( чинної на час відкриття спадщини) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

09.12.2016 року ОСОБА_8 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9 т.1).

На момент смерті ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_12.

На час її смерті з нею були зареєстровані також ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_14 (а.с. 20-25 т.1).

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Селище, по вул.. Горького, 2, що успадкований нею після смерті матері ОСОБА_9

За життя своїм майном ОСОБА_8 не розпорядилась. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.08.2017 року заповіт від її імені не зареєстровано (а.с. 145 т.1).

ОСОБА_1 син ОСОБА_8, що стверджується його свідоцтвом про народження (а.с. 13 т.1), ОСОБА_14 її чоловік, (а.с. 12 т.1) тобто спадкоємці за законом першої черги ( ст. 1261 ЦК України ).

Відповідно до ст. 1269, 1270 ЦК України ОСОБА_1 єдиний прийняв спадщину після її смерті, подавши у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, чоловік померлої ОСОБА_14 подав заяву про відмову від спадщини на користь сина ОСОБА_1; ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з будь-якими заявами не звертались , що стверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 17.08.2017 року №1767/01-16 (а.с.146).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.08.2017 року 29.05.2007 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_8 за №42504611 (а.с. 144 т.1).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2016 року ( справа №128/1659/15-ц) було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 Рішення набрало законної сили (а.с. 25-27).

Тобто, ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_14 спадщину після смерті ОСОБА_8 не прийняли.

Рішенням Тиврівського районного суду від 02.11.2016 року ( справа № 145/1611/16-ц) за ОСОБА_3 було визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Селище, по вул.. Затишна, 2, за набувальною давністю (а.с. 28-29).

На підставі даного рішення Тиврівського районного суду від 28.02.2017 року вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 Договір 28.02.2017 року посвідчено ОСОБА_7, приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №126 (а.с. 152-153 т.1).

Згідно вказаного договору дарування від 28.02.2017 року 12:09:17 за ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Селище, по вул.. Затишна, 2, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.04.2017 року (а.с. 33 т.1).

Проте, рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 07.02.2017 року рішення Тиврівського районного суду від 02.11.2016 року було скасовано, в задоволенні позову було відмовлено, мотивуючи тим, що розгляд справи здійснено за участю неналежного відповідача ОСОБА_11 сільської ради, оскільки ОСОБА_8 в силу ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину після своєї матері ОСОБА_9, фактично вступивши в управління спадковим майном, а ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8; крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів на обґрунтування позову (а.с.30-31 т.1).

На даний час рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07.02.2018 року оскаржено в касаційному порядку (а.с.106 т.1).

Проте, з огляду на положення чинної на час проголошення рішення ст. 319 ЦПК України, дане рішення набрало законної сили з моменту проголошення і його оскарження в касаційному порядку не перешкоджає розгляду справи.

Постановою ОСОБА_29, державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 17.05.2017 року № 923/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №2 по вул.. Затишна ( колишня Горького) с. Селище, оскільки згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно даний будинок на праві власності належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу 28 лютого 2017 року за реєстровим №126 (а.с. 38 т.1) .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто, враховуючи вищевикладене, зазначене не позбавляє позивача права на вказане спадкове майно.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 26 постанови від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про хист права власності та інших речових прав» відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

Постановою ВСУ від 17.12.2014 року по справі № 6-140цс14 передбачено, що за положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у постанові від 2 вересня 2015 року у справі 6-1168цс15 відповідно до частини третьої статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Враховуючи викладене, оскільки волі позивача на передачу права власності на спірний будинок ОСОБА_4 не було , дане право нею набуто безвідплатно, позивач - спадкоємець даного майна, його вимоги про витребування спірного майна у ОСОБА_4 та скасування її права власності на нього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є обґрунтованими.

Судові витрати позивача становлять: судовий збір за позов 2266,54 грн. (а.с.1 т.1 ), судовий збір за подання заяви про забезпечення позову -320 грн. (а.с. 62 т.2 ) та витрати на правничу допомогу адвоката 4000 грн., що стверджується ордером, квитанцією про сплату коштів, актом приймання передачі виконаних робіт.

Розмір судового збору за даним позовом згідно ставок на час подання позову становить 2293,08 грн. ( 1333,08 грн. за дві вимоги майнового характеру ( загальна ціна позову 133308 грн. х1%) + 640 грн. ( вимога немайнового характеру ) + 320 грн. ( вимога окремого провадження).

Таким чином, недоплата судового збору склала 26,54 грн. ( 2293,08 грн. 2266,54 грн.).

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати щодо вимог окремого провадження ( щодо встановлення факту) не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з належних відповідачів, які не визнають та оспорюють порушене право позивача, а саме з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати на користь позивача, з урахуванням положень ч.7 ст. 294 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 35 постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь позивача стягненню підлягають 6293,08 грн. та в прибуток держави 26,54 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦКУРСР 1963 року, ст.ст. 16, 386, 387, 388, 1218, 1220, 1221, 1222, 1258, 1261, 1268, 1270, 1276, 1296 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_8 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_9, померлої 01 листопада 1991 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, померлої 09 грудня 2006 року, яка фактично прийняла спадщину після смерті померлої 01 листопада 1991 року своєї матері ОСОБА_9 на:

житловий будинок, з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами № 2 по вул. Затишна в с. Селище Тиврівського району Вінницької області, що складається згідно технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» від 01.09.2016 року з наступних будівель: житлового будинку під літерою «А», прибудови під літерою «а»; ганку; ганку; сараю під літерою «Б»; погребу з шиєю під літерою «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі №3.

Витребувати з чужого володіння ОСОБА_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами № 2 по вул. Затишна в с. Селище Тиврівського району Вінницької області, що складається згідно технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» від 01.09.2016 року з наступних будівель: житлового будинку під літерою «А», прибудови під літерою «а»; ганку; ганку; сараю під літерою «Б»; погребу з шиєю під літерою «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі № 3.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34068376 від 28.02.2017 12:35:42, приватний нотаріус ОСОБА_7, Тиврівський районний нотаріальний округ, Вінницька область, а саме, скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами № 2 по вул. Затишна в с. Селище Тиврівського району Вінницької області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підстава виникнення: договір дарування, серія та номер: 126, виданий 28 лютого 2017 року, видавник: приватний нотаріус Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6293,08 грн. в рівних частках.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прибуток держави судовий збір в рівних частках в сумі 26,54 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 02 червня 2018 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:ОСОБА_30