Справа № 236/1130/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Білоус Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно(а.с.3-4).

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, до суду надав заяву в якій просить цивільну справу розглянути за його відсутності, позов задовольнити(а.с.31).

Представник відповідача територіальної громади м. Лиман Донецької області, просить розглянути справу в відсутності представника, рішення прийняти на розсуд суду, про що надав відповідну заяву (а.с.29-30).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані докази, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

18.04.2008 померла ОСОБА_2, яка постійно мешкала в м. Лиман(ОСОБА_3), вул. К. Гасієва(Чапаєва), буд.12 «а»АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно: квартира № 14 в будинку № 12 « а» по вул. К. Гасієва(Чапаєва), м. Лиман(ОСОБА_3), Донецької області, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради 19.06.2004 та зареєстроване у Слов'янському КП «БТІ» 19.06.2004 за № 7563 в книзі 50а(а.с.13).

Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4 прийняв спадкоємець за законом першої черги чоловік ОСОБА_5(а.с.9), який постійно, проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Лиманської міської ради Донецької області № 2360 від 03.05 2018(а.с.21).

Спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_5 спадкове майно після смерті ОСОБА_4 прийняв, але юридично не оформив свої спадкові права.

Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.. 1217 ЦК України).

ОСОБА_5 за життя 24.04.2008 склав заповіт, яким все майно, яке на день смерті буде йому належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, заповідав своєму сину(позивачу по справі)(а.с.10) ОСОБА_1. Заповіт посвідчено 24.04.2008 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, за реєстровим № 2428(а.с.12).

Згідно зі ст. 1222,1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

27.05.2009 помер ОСОБА_5, який постійно проживав в м. Лиман(ОСОБА_3), вул. К. Гасієва(Чапаєва), буд. 12 «а»АДРЕСА_1 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно: квартира № 14 в будинку № 12 « а» по вул. К. Гасієва(Чапаєва), м. Лиман(ОСОБА_3), Донецької області, яка належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради 19.06.2004 та зареєстрованого у Слов'янському КП «БТІ» 19.06.2004 за № 7563 в книзі 50а, яке спадкодавець прийняв після смерті ОСОБА_4, але юридично не оформив(а.с.13).

Спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , позивач по справі ОСОБА_1 спадкоємець за заповітом, син спадкодавця, прийняв, оскільки своєчасно, в учстановлений ст. 1270 ЦК України до нотаріуса подав заяву про прийняття спадшини(а.с.11). Інші спадкоємці після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відсутні, що підтверджується повідомленням від 17.05.2018 державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори(а.с.35).

На теперішній час, ОСОБА_1 постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 17.04.2018 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на ім'я померлого ОСОБА_5Ф.(а.с.19-20).

Статтею 25 ч.4 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності, не встановлена судом.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним, із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

В Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41).

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1217, 1218, 1220, 1258, 1261, 1265, 1268-1270 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, померлого 27.05.2009 та складається з:

квартири № 14(чотирнадцять) в будинку № 12(дванадцять) «а» по вул. К. Гасієва(Чапаєва), м. Лиман(ОСОБА_3), Донецької області, загальною площею 51,3 кв.м., в тому числі житловою 29,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя -