17.05.2018 Справа № 363/4380/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Палій Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1В звернулася до Вишгородського районного суду із позовом до ТДВ «Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди, посилаючись на те, що 26 травня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу - «МАЗ 437041-269» державний номер НОМЕР_1, належного ОСОБА_3, застрахованого за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1558177 з терміном дії до 14.03.2018 року у ТДВ СК «Київ Ре», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, що належить позивачу, про що одразу було повідомлено працівників поліції для фіксування ДТП та страхові компанії для огляду пошкоджень транспортних засобів. Жоден аварійний комісар на місце події не приїхав. 31 травня 2017 року відповідачем до позивача було направлено незалежного судового експерта для огляду пошкодженого транспортного засобу та визначення обсягу матеріального збитку, про що 01 червня 2017 року експертом складено «Звіт про визначення вартості матеріального збитку» № № 3105(1), згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 31 307,31 гривень.

22 червня 2017 року постановою Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 04 липня 2017 року позивач звернувся до ТДВ СК «Київ Ре» із заявою про страхове відшкодування зареєстровану за вхідним № 992. Оскільки у заяві про страхове відшкодування позивачем було вказано власний банківський рахунок для перерахування коштів, то відповідно до пункту 36.2 статті 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» відповідачем суму матеріального збитку було зменшено на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Остаточна сума матеріального збитку, належна до виплати позивачу, склала 26 089,43 грн. 11 жовтня 2017 року позивачем направлено на адресу страхової компанії нагадування та вимогу про негайну виплату страхового відшкодування, оскільки строк сплинув ще 10 жовтня, проте ані усної, ані письмової відповіді на даний час так і не отримав. У зв'язку з простроченням виплати грошових коштів ТДВ «СК «Київ Ре» зобов'язаний сплатити за час прострочення: суму основного боргу 26 089, 43 грн., 3 % річних 64, 33 грн., пеню в сумі 556, 10 грн., інфляційні збитки 1 054, 01 грн., витрати на експертну оцінку - 1200 грн., витрати на правову допомогу 5 400, 00 грн. Представник позивача вказала, що затягування відповідачем процесу відшкодування на ремонт автомобіля, порушення ним своїх зобовязань за договором страхування, забрало значну частину робочого та вільного часу позивача, спричинило душевні хвилювання, оскільки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту авто, постійно знаходиться у нервовому стані, відлучається з робочого місця, мало часу проводить з сімєю, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. Під час здійснення ДТП його вагітна дружина (на 9-му місяці) знаходилась у салоні автомобіля, оскільки вони їхали на черговий огляд до лікаря. Стрес та хвилювання, що зазнала дружина під час наїзду, відобразилися на новонародженій дитині, що є підставою для відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив в розмірі 5000 грн. 09 лютого 2018 року представник позивача уточнивши позовні вимоги просила стягнути з ТДВ «СК «Київ Ре» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі - 26 089, 43 грн., пеню в розмірі 2 334, 46 грн., витрати від інфляції у розмірі - 1 356,65 грн., три відсотка річних у сумі 253,03 грн., витрати на оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 1200,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5 400, 00 грн., моральну шкоду у розмірі -5000 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягали, просили про їх задоволення.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_5 «СК «Галицька» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивачем, на підтвердження вини страхувальника в ДТП, яка мала місце 26.05.2017 року, було надано постанову суду, яка встановлювала, що механічні пошкодження транспортному засобу гр. ОСОБА_1 «Шевролет», державний номер НОМЕР_3, було завдано іншим транспортним засобом, а не транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність власника якого була застрахована ТДВ «СК «Київ Ре» за полісом № АК/1558177. Тому, з метою ідентифікації транспортних засобів та встановлення причетності до вказаної ДТП саме транспортного засобу страхувальника «МАЗ 437041» з номерним знаком АА7495НЕ, заявнику необхідно було надати страховику постанову суду про виправлення описки, у разі якщо вона була допущена судом. Без вказаної постанови суду причетності власника транспортного засобу «МАЗ 437041» з номерним знаком АА7495НЕ до ДТП, яка сталася 26.05.2017 року, встановити було неможливо, як, відповідно, і встановити його вину у ДТП. У звязку з ненаданням позивачем, як страховику так і суду під час подання позовної заяви, постанови з Вишгородського районного суду Київської області про те, що ДТП, яка сталася 26.05.2017 року відбулася саме за участі транспортного засобу «МАЗ 437041» з номерним знаком АА7495НЕ, страховиком не було порушено прав і законних інтересів позивача, як взагалі, так і щодо строків страхового відшкодування. Відповідно, не підлягають задоволенню його позовні вимоги повністю, як щодо стягнення страхового відшкодування, так і штрафних санкцій, а також моральної шкоди через начебто прострочення строку виплати страхового відшкодування, оскільки страховик не порушував прав і законних інтересів позивача та не порушував строків здійснення страхового відшкодування.

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.05.2017 року близько о 09 год. 30 хв., гр. ОСОБА_4, в порушення п. 10.1 правил дорожнього руху, в с. Нові Петрівці, по вул. С. Покровська, керуючи автомобілем НОМЕР_4, здаючи заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1В, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_4, вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 9).

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року виправлено описку в постанові від 22.06.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В першому абзаці мотивувальної частини постанови зазначити, державний номер автомобіля марки «МАЗ 437041-269», яким керував ОСОБА_4, як «АА 7495 НЕ» (а.с. 102).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_5 є ОСОБА_1 (а.с. 8).

Автомобіль марки «МАЗ 437041-269» державний номер НОМЕР_6 на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в ТДВ «СК «Київ Ре» за полісом № АК/1558177 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 березня 2017 року ( а.с. 42).

Згідно Звіту № 3105(1) від 01.06.2017 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «CHEVROLET Epica» державний номер НОМЕР_7, складений ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту КТЗ «CHEVROLET Epica» державний номер НОМЕР_7 станом на 01.06.2017 року складає 31 307, 31 грн. (а.с. 39-40).

Після настання страхового випадку 04 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Київ Ре» із заявою за вх. № 992 про страхове відшкодування (а.с. 10).

11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до директора ТДВ «СК «Київ Ре» з заявою за вх. № 1239 про виплату страхового відшкодування, посилаючись на те, що останнім днем виплати страхового відшкодування було зазначено 10 жовтня 2017 року (а.с. 41).

Як вбачається із відзиву на позовну заяву подану представником відповідача, суму страхового відшкодування ТДВ «СК «Київ Ре» не виплачено у звязку із тим, що на підтвердження вини страхувальника в ДТП, яка мала місце 26.05.2017 року, позивачем було надано постанову суду, яка встановлювала, що механічні пошкодження транспортному засобу гр. ОСОБА_1 «Шевролет», державний номер НОМЕР_3, було завдано іншим транспортним засобом марки «МАЗ 437041-269» державний номер НОМЕР_8, а не транспортним засобом марки «МАЗ 437041-269» державний номер НОМЕР_6, цивільно-правова відповідальність власника якого була застрахована у ТДВ «СК «Київ Ре» за полісом № АК/1558177.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було направлено копію постанови Вишгородського районного суду від 02.02.2018 року про виправлення описки в постанові цього ж суду від 22.06.2017 року (а.с. 107-111).

У відповідності до вимог ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений обов'язок страховика протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення, яке в разі не задоволення може бути оскаржене, в передбаченому законом порядку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування вартості пошкодженого майна на суму заявлених вимог має бути підтверджено у визначеному законом порядку, а саме проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

У відповідності до вимог ст. 36.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно вимог ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як вбачається з заяви про страхове відшкодування у звязку із тим, що позивачем було вказано власний банківський рахунок для перерахування коштів, то відповідно до пункту 36.2 статті 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» відповідачем суму матеріального збитку було зменшено на суму податку на додану вартість. Остаточна сума матеріального збитку, належна до виплати позивачу, склала 26 089,43 грн.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно вимог ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі викладено, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ТДВ «СК «Київ Ре» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 26 089, 43 грн.

У відповідності до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

У відзиві відповідач висловив позицію про те, що на дані правовідносини не поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки вважають, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання.

Проте, суд не погоджується з даним твердженням з урахуванням наступного.

У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. ст. 526, 625 ЦК України).

Згідно правового висновку, який міститься у постанові Верховного суду України від 21.12.2016 року № 6-1003цс16, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобовязанням. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

За 118 днів прострочення страхового відшкодування позивачем нараховано 3 % річних 253, 03 грн., пеню 2 334, 46 грн., інфляційні збитки 1 356, 65 грн., які підлягають стягненню з ТДВ «СК «Київ Ре» на користь позивача.

За проведення експертизи позивачем було оплачено вартість послуг за проведення експертизи у розмірі 1200 грн., що підтверджується квитанцією № 576759 від 30 жовтня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 40), а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

На підтвердження вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10 жовтня 2017 року, додатковий договір № 1 до договору про надання правової допомоги від 10.10.2017 року, згідно якого сторони домовились, що вартість визначених у додатковому договорі послуг складає 5 400 грн., акти приймання передачі наданих послуг від 09 листопада 2017 року, від 05 лютого 2018 року й, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також враховує розяснення пункту 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно із якими розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Отже, дослідивши акт приймання наданих послуг й кількість годин витраченого часу, кількість та тривалість судових засідань, проведених по даній справі, враховуючи співмірність виконаної роботи та винагороду за таку роботу, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача ТДВ «СК «Київ Ре» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 400 грн. 00 коп.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 5000 грн., то суд відмовляє в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження завдання йому моральної шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 284, 354 ЦПК України, ЗУ від 07.03.1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», ст. 22, 36, 37 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13-б) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_9) суму страхового відшкодування у розмірі - 26 089, 43 гривень, пеню в розмірі 2 334, 46 гривень, витрати від інфляції у розмірі - 1 356,65 гривень, три відсотка річних у сумі 253,03 гривень, витрати на оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 1200,00 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 5 400, 00 гривень, а всього стягнути 36 633 (тридцять шість тисяч шістсот тридцять три) гривні 57 (пятдесят сім) копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13-б) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_9) витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде складений 25.05.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення, за приписами ч. 1 ст.354 ЦПК України.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2).

Відповідач: ТДВ «Страхова компанія «Київ Ре» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13-б).

Суддя: І.Ю.Котлярова