П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року

м. Рівне

Справа №562/362/17

Провадження №22ц/787/758/2018

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1

Рішення суду першої інстанції ухвалено в м. Здолбунів Рівненської області

Дата ухвалення судового рішення: 07.04.2017 р.

Дата складення повного судового рішення: 07.04.2017 р.

Час ухвалення рішення судом 1 інстанції: не зазначено

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Григоренко М.П.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

за участі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду від 7 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року в суд звернувся ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_4 Мотивуючи її, покликався на те, що він на момент смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку №19а в с. Країв Острозького району. Постійно протягом останніх пяти років він проживав разом з нею. Ці обставини можуть ствердити свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Рішенням Здолбунівського районного суду від 7 квітня 2017 року заяву задоволено:

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених вимог, оскільки заявник протягом пятирічного проміжку часу станом на день смерті спадкодавця мешкав разом з нею за адресою її реєстрації та проживання.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи його незаконним і необґрунтованим, покликався на незастосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, а також неповноту з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом тієї обставини, що ОСОБА_3 є рідним сином спадкодавця нарівні із ОСОБА_8 батьком заявника. ОСОБА_3 у передбачений законом строк подав до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини, тоді як ОСОБА_8, маючи у своєму розпорядженні всі правовстановлюючі документи на спадкове майно, відмовився від спадщини за заповітом та також подав заяву про прийняття спадщини за законом. 27 червня 2015 року його брат помер. Заявник на прохання особи, що подала апеляційну скаргу, документів про право власності не надає, в звязку з чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом.

В провадженні Острозького районного суду перебуває справа за його позовом до Оженинської сільської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно. Тобто існує спір між ними щодо спадщини.

З огляду на викладені обставини вважав, що судом порушено ч. 2 ст. 256, ст. 235, 256, 258 ЦПК України та ст. 1258 ЦК України, а також не взято до уваги розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

З урахуванням наведеного та зважаючи на існування спору про цивільне право просить рішення суду першої інстанції скасувати, залишивши заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду.

У поданому відзиві заявник, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_3, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 8 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Як встановлено районним судом, 19 квітня 2012 року померла ОСОБА_4, яка є бабусею ОСОБА_2 Вона протягом останніх пяти років перед смертю проживала у свого онука в м. Здолбунів Рівненської області, вулиця Паркова, 59, де за місцем свого проживання їй було надавано медичну допомогу Здолбунівською центральною районною лікарнею.

В звязку з цим він звернувся в суд із заявою про встановлення того факту, що має юридичне значення, що він разом зі спадкодавцем протягом останніх пяти років до її смерті проживали за адресою місця проживання заявника.

Між тим, з доводів апеляційної скарги вбачається, і ці факти стверджено повторним свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №248617 від 28.01.2016 року, що спадкодавець є матір'ю ОСОБА_3 (а.с. 32) та ОСОБА_8 батька заявника, що помер 27 червня 2015 року. Більше того, довідка Оженинської сільської ради Острозького району №6412 від 27.12.2015 року вказує, що ОСОБА_4 постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто за адресою, що відрізняється від місця проживання заявника (а.с. 33).

До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулися обоє її синів (а.с. 34-35). Незабаром ОСОБА_8 відмовився від спадщини за заповітом та про прийняття спадщини за законом, про що свідчить довідка від 04.11.2015 р. вих. 1032/01-16 (а.с. 36).

4 листопада 2015 року нотаріусом винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки та 1/2 частки житлового будинку (а.с. 37-38).

Тому 8 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся із відповідним позовом до ОСОБА_2, Оженинської сільської ради Острозького району про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 39-41). Дана справа знаходиться у провадженні Острозького районного суду.

Згідно із ч. 4 ст. 317 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що між ОСОБА_2, який звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та ОСОБА_3 виник та існує спір про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, який повинен розглядатися у позовному провадженні. Тобто оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обовязки ОСОБА_3, який не брав участі в справі.

Згідно із ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обвязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Спонуканням для скасування рішення суду першої інстанції та залишення заяви без розгляду повністю відповідно до п. 4 ст. 374 ЦПК України є наявність підстави, передбаченої ч. 4 ст. 317 ЦПК України.

Понесені особою, що подала апеляційну скаргу, судові витрати в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають поверненню на її користь ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 352, 317, 374, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 7 квітня 2017 року скасувати, а заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено: 22.05.2018 р. о 12 год. 20 хв.

Головуючий:

Судді: