Справа № 465/6745/17 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/71/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Струс Л.Б.,

Суддів : Левика Я.А., Шандри М.М.

Секретар:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 08 грудня 2017 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири по вул.. Коновальця, 30/2а у м.Львові,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08 грудня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру №2а в будинку 30 по вул..Коновальця в м.Львові.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала не відповідає вимогам цивільного законодавства, прийнята з порушенням норм процесуального законодавства. Вказує, що позивачем не надано жодних доказів та не наведено аргументів, які вказували б на необхідність здійснення забезпечення позову чи на сам факт наявності спору, чи причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов. Зазначає, що про розміщене оголошення про продаж квартири їй стало відомо від інших сторін по справі пр. розгляді іншої справи та з приводу цього є відповідне звернення до правоохоронних органів. Також вважає, що позивач ввів суд в оману, стверджуючи що між нею та ОСОБА_3 здійснювались якісь перемовини, оскільки про претензії зі сторони своєї сестри на належну ОСОБА_3 квартиру, остання взнала виключно з матеріалів справи.

Просить ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 08 грудня 2017 року скасувати та постановити ухвалу суду якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_6,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_4звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири по вул.. Коновальця, 30/2а у м.Львові.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову районний суд вважав що вид забезпечення позову є спів мірним із заявленими позивачем вимогами та взяв до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) , позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно із роз'ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд при розгляді справи має дотримуватися принципу верховенства права (ч.3 ст.2 ЦПК України), який включає в себе забезпечення ефективного засобу захисту порушених прав.

Відповідно до ч.1 ст.. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст..13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції , було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Доводи апеляційної скарги, щодо ненадання доказів щодо необхідності здійснення забезпечення позову спростовуються заявою про забезпечення позову та додатками до неї.

Адвокатом ОСОБА_4 ОСОБА_7 подано відзив на апеляційну скаргу та надано копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження Франківського районного суду м.Львова у цивільній справі №465/4958/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування житлової квартири за адресою АДРЕСА_1, що підтверджує наявність спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

12.09.2017 року винесено ухвалу про забезпечення позову, яку Апеляційним судом Львівської області залишено без змін 05.11.2017 року та зазначена ухвала виконана, відповідно до постанови ВП №54701630 від 13.09.2017 року накладено арешт на нерухоме майно квартиру №30/2а по вул.Коновальця у м.Львові, що належить ОСОБА_3.

З огляду на викладене в своїй сукупності дають підстави суду вважати, що між сторонами існує спір, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності спору між сторонами колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову.

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та вищенаведені норми ЦПК колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції підставно вжив заходи забезпечення, про які просив позивач.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 08 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 травня 2018 року.

Головуючий

Судді