Справа № 749/1392/17 Провадження № 22-ц/795/497/2018 Головуючий у I інстанції - Чигвінцев М. С. Доповідач - Кузюра Л. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

голови судового засідання: Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала скаргу: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

оскаржується рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

прізвище судді: Чигвінцев М.С.; місце ухвалення: м. Сновськ;

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з останнього заборгованість у розмірі 20675,25 грн за кредитним договором №б/н від 25.07.2012 року, яка складається з: 240,00 грн заборгованості за кредитом; 15203,52 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 3771,00 грн заборгованості за пенею та комісією; а також штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн (фіксована частина) та 960,73 грн (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.07.2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує, що надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте ОСОБА_3 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображені у розрахунку заборгованості за договором, що свідчить про порушення умов кредитного договору.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2018 року у задоволенні позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції помилково вважав, що банком пропущено строк позовної давності. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), тобто з 30 квітня 2015 року, позовну заяву подано до суду у листопаді 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений для стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.07.2012 року, оскільки перебіг строку позовної давності по всіх платежах за укладеним кредитним договором закінчився 10.04.2016 року, а позивач звернувся до суду з позовом 20.11.2017 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з такого.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 27.07.2012 ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві-анкеті зазначено, що позичальник згодний з тим, що така заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позичальник підтвердив своїм підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідачем ОСОБА_3 була отримана 25.07.2012 року кредитна картка НОМЕР_1 зі строком дії до 04.2015 року, що підтверджується витягом з програмного комплексу банку про видачу карти.

Таким чином, позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу картку з установленим лімітом кредитної лінії.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.4-5), розмір заборгованості станом на 31.07.2017 року становить 20675,25 грн і складається із: 240,00 грн заборгованості за кредитом; 15203,52 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 3771,00 грн заборгованості за пенею та комісією; штрафу відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500,00 грн (фіксована частина) та 960,73 грн (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

З матеріалів справи встановлено, що кредитна картка НОМЕР_1 була отримана ОСОБА_4 27.05.2012 року зі строком дії до 04.2015 року. Відповідно до положень ст. 257 , 261 ЦК України, за вимогами щодо повернення кредиту в повному обсязі строк позовної давності починає перебіг зі спливом останнього дня місяця дії картки, у даній справі строк позовної давності закінчується у квітні 2018 року.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що з позовом до відповідача про стягнення коштів в повному обсязі ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 20.11.2017 року, в межах строку позовної давності, висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до суду є помилковим.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права з винесенням постанови про часткове задоволення позову на підставі ст. 526, 530, 549, 610, 624, 1050 ЦК України про стягнення з відповідача 240,00 грн заборгованості за кредитом; 15203,52 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 3771,00 грн заборгованості за пенею та комісією, у стягненні штрафу, на думку апеляційного суду, належить відмовити, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до частини задоволених позовних вимог на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідача підлягає стягненню у повернення судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції 1486,88 грн та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 2230,32 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 315, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.07.2012 року в сумі 19214,52 грн, яка складається з: 240,00 грн заборгованості за кредитом; 15203,52 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 3771,00 грн заборгованості за пенею та комісією.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3717,20 грн у відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: