Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

26.02.2018 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява: ОСОБА_1 до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майна.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що 02.01.1993 року померла його прабабуся - ОСОБА_4.

На день смерті прабабусі з нею проживали: її дочка, а його бабуся - ОСОБА_5, та син - ОСОБА_2.

На день смерті прабабусі ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: м. Дніпрорудне вул. Шахтарська, 44/18 Василівського району Запорізької області.

Родинні стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5І не підтверджуються, оскільки запис про народження ОСОБА_5 не зберегся в архівах.

Той факт, що ОСОБА_5І є дочкою ОСОБА_4, підтверджується записом у ордері № 131, виданому виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради народних депутатів на підставі рішення № 129 від 08.06.1982 року, де на зворотній стороні ордеру мається відмітка про склад сім'ї, де дочкою ОСОБА_4 записана - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

12.05.2015 року померла його бабуся - ОСОБА_5.

Позивач стверджує, що проживав разом з бабусею на момент її смерті, а також був зареєстрований, але не проживав з ними, її син - ОСОБА_2, який фактично проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 району Запорізької області.

1ч

До складу спадщини входить квартира, яка знаходиться по вул. Шахтарська, 44/18 в м. Дпрорудне Василівського району Запорізької області, яка була кооперативною, а прабабуся ОСОБА_4, якій було видано ордер на вселення, виплатила пайові внески за квартиру.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті бабусі ОСОБА_5 є її діти: ОСОБА_2, який фактично вступив у спадщину, оскільки був зареєстрований за її місцем реєстрації, та ОСОБА_3, який не претендує на спадщину і не подавав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

За життя бабуся ОСОБА_5 склала заповіт 17.05.2014 року, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все, на що вона матиме право, заповіла йому.

Він мешкав на момент смерті бабусі з нею, а тому згідно пункту 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, вважається таким, що прийняв спадщину. Він є спадкоємцем за заповітом.

Після смерті бабусі він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, йому було відмовлено, пояснивши, що він має звернутись до суду з відповідним позовом, оскільки відсутня реєстрація права власності на квартиру у відповідних органах.

Після смерті бабусі ОСОБА_5 він продовжував проживати в квартирі та не знав, що відсутні правовстановлюючі документи, а тому, спадщину після померлої бабусі оформити не встиг, так як потрібно було звернутись в ДКП «Василівське БТІ», виготовити технічний паспорт, зібрати багато інших документів для спадкування квартири.

Позивач просить суд:

- встановити факт родинних відносин, а саме, встановити, що ОСОБА_4, яка померла 02.01.1993 року, є матір'ю ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року;

- встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_4;

гУ

-визнати за ним - ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру по вул. Шахтарська, 44/18 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, після смерті ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року;

- розглянути справу без його участі .

26.02.2018 року судом було надіслано запити про реєстрацію місця проживання та перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

05.03.2018 року було надіслано запити щодо витребування спадкових справ.

На даний час до Василівського районного суду Запорізької області надійшли відповіді на запити суду.

27.03.2018 року ухвалою судді призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання позивач та його представник в особі ОСОБА_6 не зявилися, але надали заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити.

В судове засідання представник Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області та ОСОБА_2 не зявилися, але надали заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

В судове засідання ОСОБА_3 не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу.

Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, так як він повністю підтверджуються наявними у справі доказами з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 02.01.1993 року померла - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі.

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, що підтверджується листом Василівської державної нотаріальної контори від 13.03.2018 року, який є в справі.

12.05.2015 року померла - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі

На день смерті ОСОБА_5, з нею проживали та були зареєстровані за однією адресою: син - ОСОБА_2 та онук - ОСОБА_1, що підтверджується довідками Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, які є в справі.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт 17.05.2014 року, копія якого є в справі, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все, на що вона матиме право, заповіла позивачеві - ОСОБА_1.

Відповідно до довідки від 11.01.2018 року ОСББ «Ювілейний-4», який є правонаступником ЖБК «Ювілейний-4», копія якої є в справі, ОСОБА_4 була членом ЖБК «Ювілейний-4» та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Пайові внески сплатила в повному обсязі.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності з ч.1 п.1 ст. 315 Цивільно - процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належні, достатні, достовірні та допустимі докази, відповідно до вимог ст.ст.76-80 ЦПК України, на підтвердження своїх вимог, позивач суду надав.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між ОСОБА_4, яка померла 02.01.1993 року, та ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року, як між рідними матірю та донькою, що підтверджується поясненнями позивача, викладеними в позові та матеріалами справи. Зазначені факти також не оспорюються іншими учасниками процесу.

Таким чином, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, яка померла 02.01.1993 року, та ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року, як між рідними матірю та донькою.

Відповідно до пунктів 1,4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_4 померла до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, тому, до правовідносин, які є предметом даної заяви, суд застосовує, у тому числі, норми ЦК УРСР, а саме: розділу VII «Спадкове право».

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець прийняв

спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

На день смерті ОСОБА_4, з нею проживали та були зареєстровані за однією адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Шахтарська, 44/18, її донька - ОСОБА_5 та онук - ОСОБА_2, що підтверджується ордером № 131 від 21.06.1982 року та довідками Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, які є в справі.

Таким чином, ОСОБА_5 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, а тому, суд вважає можливим встановити факт прийняття ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року, спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 02.01.1993 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з квартири № АДРЕСА_1, що підтверджується технічним паспортом, довідками Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, довідкою ОСББ «Ювілейний-4», ордером № 131, копії яких є у справі, яке фактично прийняла її донька - ОСОБА_5.

За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не оформила своє право власності на зазначену квартиру належним чином.

Після смерті ОСОБА_5, позивач у передбачений ст.1270 ЦК України строк та у передбаченому ст.ст.1268, 1269 ЦК України порядку, прийняв спадщину, що підтверджується довідками Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, паспортом позивача, спадковою справою, копії яких є в справі, оскільки, проживав та був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем.

На даний час позивач не має можливості у інший спосіб, крім судового, оформити своє право на спадковий будинок, тому, відповідно до ст..392 ЦК України, він звернувся до суду з даним позовом.

У відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки, право власності спадкодавця ОСОБА_5 на вищевказане спадкове майно знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст.ст.1217, 1222, 1223, 1234, 1268 ЦК України, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, який належним чином та вчасно прийняв спадщину, не відмовилася від її оформлення, є позивач, тому, суд, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів законності, обєктивності, справедливості та розумності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та вважає можливим визнати саме за ним право власності на спадкове майно за законом, а саме на : квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5, немає, що підтверджується спадковою справою, інформаційними довідками зі Спадкового реєстру, копії яких є в справі.

Тому, суд вважає можливим: визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета

спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів законності, обєктивності, справедливості та розумності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зі змінами, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.328, 334, 379, 382, 386, 392, 1216- 1257, 1261, 1268-1285 ЦК України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 76-80, 175, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 316, 317, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву: ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1) до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області (місце знаходження: Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне вул. Ентузіастів, 1, ), ОСОБА_2 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7), третя особа: ОСОБА_3, (місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8), про визнання права власності на спадкове майно,- задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, яка померла 02.01.1993 року, та ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року, як між рідними матірю та донькою.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року, спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 02.01.1993 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1) право власності у порядку спадкування за заповітом на квартиру за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне вул. Шахтарська, 44/18, після смерті ОСОБА_5, яка померла 12.05.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_7