Номер провадження 2/754/2279/18
РІШЕННЯ

іменем України

17 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Солодухіній Н.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на 1/2 частину АДРЕСА_1, як спільного майна подружжя, придбаного в період шлюбу зі спадкодавцем, ОСОБА_7.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який розірвано в 2005 році. Під час шлюбу ними придбано спірну квартиру шляхом сплати суми пайового внеску. Позивач проживає та зареєстрована в квартирі з моменту її отримання і по теперішній час. В 2017 році ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями після йог смерті є його діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та нова дружина ОСОБА_6 Посилається на те, що оскільки пайовий внесок було сплачено за спільні кошти подружжя під час зареєстрованого шлюбу, то квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а після смерті спадщина відкрилася на всю квартиру, при цьому спадкоємці не визнають її права на частину вказаної квартири. Звернувшись до нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2018 р. справу прийнято до провадження судді Саламон О.Б., постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7

Під час підготовчого провадження здійснено наступні дії.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив, у відповідності до якого останній вимоги позову не визнає, посилаючись на те, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_7 При цьому між позивачем та ОСОБА_7 існувала домовленість про те, що вказана квартира не буде предметом поділу майна подружжя, позивач залишиться проживати в квартирі, однак звертатись з приводу її поділу не буде. При цьому вказав, що підтвердженням вказаної домовленості є те, що позивач не зверталась з подібним позовом з моменту розірвання шлюбу по теперішній час.

Від представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого вимоги позову не визнає. Посилається на те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в 2014 році зареєстровано шлюб. В 2017 році ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на спірну квартиру, спадкоємцями є відповідачі по справі. Власником спірної квартири за життя був ОСОБА_7, спорів між ним та його колишньою дружиною, позивачем по справі, після розірвання шлюбу, з приводу квартири не існувало. При цьому позивач не входить до кола спадкоємців майна померлого ОСОБА_7

Від П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори до суду надійшла належним чином завірена копію спадкової справи №890/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7

Ухвалою суду від 11.04.2018 р. закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

19.04.2018 р. від представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 до суду надійшла заява про застосуванням строку позовної давності, з посиланнями на те, що оскільки позивач про порушення свого права дізналась під час перебування у шлюбних відносинах з ОСОБА_7, при цьому шлюб між ними розірвано ще в 2005 році, то останньою пропущено строк позовної давності.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові. Зазначили також, що при життя ОСОБА_7 право позивача на володіння, користування та розпорядження спірною квартиру не порушувалось та не оскаржувалось. Про порушення свого права позивач дізналась після отримання постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності. Відразу після вказаного остання звернулась до суду з позовом.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на викладене в відзиві.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення вимог позову заперечував, посилаючись на викладене у відзиві та заяві про застосування строків позовної давності.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 29.04.1972 р. позивач та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (відповідачі по справі).

У період спільного проживання, на підставі ордеру від 19.04.1977 р. №002865 ОСОБА_7 на сім»ю з трьох осіб, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була надана АДРЕСА_1 (далі спірна квартира).

Членом ЖБК «Харчовик-3» був ОСОБА_7, який 15.02.1992 р., в період перебування в шлюбі з позивачем, повністю сплатив пайовий внесок за квартиру, що підтверджується довідкою «Харчовик-3» від 22.07.1999 р.

14.07.1999 р. на підставі свідоцтва, право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_7

29.12.2005 р. шлюб між позивачем та ОСОБА_7 розірвано.

Згідно зі ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлового - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КЗпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 28 КЗпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Статтею 15 Закону України «Про власність», в редакції, чинній на час виплати пайових внесків за квартиру, установлено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, гараж, іншу будівлю чи приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Момент погашення ним пайових внесків є водночас і моментом виникнення у цієї особи права власності, а врешті, якщо ця особа перебуває в шлюбі - то водночас і права спільної сумісної власності подружжя (за умови, що первісні й наступні пайові внески робилися в період шлюбу).

Враховуючи, що спірна квартира була отримана ОСОБА_7 у період шлюбу, пайові внески за неї були сплачені під час перебування останнього у шлюбі з позивачем, доказів сплати вказаних внесків з особистих коштів ОСОБА_7 не надано, спірна квартира є спільною власністю позивача та ОСОБА_7.

При цьому, посилання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ту обставину, що свідоцтво про право власності оформлене лише на ОСОБА_7, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказаний факт не впливає на право спільної сумісної власності подружжя, оскільки воно пов'язане з моментом виникнення права власності та джерелом походження коштів для придбання такого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті відкрилася спадщина на АДРЕСА_1.

Відповідно до спадкової справи №890/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7, спадкоємцями останнього є діти останнього ОСОБА_4, ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_6

Постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 09.11.2017 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Щодо заяви представники відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (ст. ст. 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (ст. ст. 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК України).

Тобто визначальним для висновку про застосування строку позовної давності у спорі про поділ майна подружжя, заявленому після розірвання шлюбу, є саме момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Заперечуючи проти заяви про застосування строків позовної давності, сторона позивача посилається на те, що до моменту смерті ОСОБА_7, колишнього чоловіка позивача, право останньої на частину спірної квартири не оскаржувалось.

Позивач з моменту отримання квартири проживає в ній та є в ній зареєстрованою. При цьому ОСОБА_7 за життя не звертався до нею про виселення, усунення перешкод в користуванні майном, чи з іншим способом захисту свого права власності, що могло б свідчити про те, що останній вважав спірну квартиру особистою власністю.

Вказане підтверджується матеріалами цивільної справи та не спростовано відповідачами.

Вбачається, що спір щодо спільної сумісної власності подружжя виник в 2017 році, а саме коли позивач дізналась, що її право на 1/2 частину в спільному майні подружжя не визнається, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності.

З огляду на викладене, об'єктивно дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину АДРЕСА_1, як спільного майна подружжя, придбаного в період шлюбу зі спадкодавцем, ОСОБА_7

Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, ст. 22, 28 КЗпШС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1, як спільного майна подружжя, придбаного в період шлюбу зі спадкодавцем, ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 1 333, 33 грн. відповідно з кожного.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, АДРЕСА_3.

Відповідач, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_4, АДРЕСА_4.

Повний текст рішення суду складено 25 травня 2018 року.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон