Справа № 653/921/18
Провадження № 2/653/767/18
РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2018 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Митрохіної К.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі посилаючись на те, що відповідач є батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони з чоловіком не підтримують сімейні відносини, разом не проживають з березня 2018 року, причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння в результаті чого між ними були постійні сварки, крім того відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в судовому порядку на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1200 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття а також розірвати між ними шлюб зареєстрований 07 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 26.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, пояснивши, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому вона хоче щоб кожного місяця була присуджена фіксована сума, а також розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки примирення між ними не можливе.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, згоден на розірвання шлюбу та не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000,00 грн., які він спроможен платити кожен місяць.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 07 квітня 2012 року який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 26 (а.с. 3).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що сторони не проживають разом, загальне господарство не ведуть, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін.

Згідно з нормами ч.ч. 8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка працює неофіційно, інших доходів не має, стан здоров'я позивачки та дитини нормальний. Відповідач постійного місця роботи не має, але працює неофіційно, стан його здоров'я нормальний, інших утриманців не має.

Як слідує з матеріалів справи та пояснень позивачки, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її долею не цікавиться, оскільки неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, її батько зобов'язаний надавати матеріальну допомогу дитині, за таких обставин, та враховуючи факт неспроможності позивачки самостійно забезпечити дитину всіма необхідними матеріальними благами, необхідними для її належного фізичного та духовного розвитку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, яку він реально здатен сплачувати в розмірі 1000 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття в судовому порядку.

Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 264,265, 280 ЦПК України, ч. 2 ст. 112, ст. ст. 180-184 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований 07 квітня 2012 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 26 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 29 березня 2018 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_2, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, мешканця АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір: (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, 3, банк отримувача ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в період з 29 березня 2018 року по 07 травня 2018 року підлягає негайному виконанню.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова