Справа № 136/1780/17
Провадження № 22-ц/772/935/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокуСправа № 136/1780/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Стадника І.М., Голоти Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" на заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області ухвалене суддею Кривенком Д.Т. 19 лютого 2018 року, в м. Липовець, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 (далі - позичальник, держатель, відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що 15 серпня 2013 року між ПАТ "Енергобанк" та відповідачем було укладено Договір № 01-006283-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA.

28 серпня 2013 року сторони уклали та підписали Додаткову угоду №1 до цього Договору, за умовами яких, Банк зобов'язався відкрити Держателю Картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривнях та випустити кредитну картку типу Visa Gold, а також виконувати розрахункове обслуговування Платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки.

Банк свої зобов'язання за договором виконав та передав обумовлену договором суму грошових коштів відповідачеві, проте відповідач неналежним чином не виконував умови договору в результаті чого станом на 02 серпня 2017 року загальна сума заборгованості по кредиту, що підлягає поверненню склала 93 069, 96 (дев'яносто три тисячі шістдесят дев'ять) гривень 96 копійок з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 15 827, 06 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (тіло кредиту) - 33 719, 43 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення прострочених % по кредиту - 12 264, 81 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 12 166, 61 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 5 250, 00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами - 13 842, 05 грн., які відповідач у добровільному порядку не погашає, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року позов Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" (місце знаходження: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 56, код ЄДРПОУ - 19357762) до ОСОБА_3 (місце проживання: 21000, АДРЕСА_1; паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 14.02.2013; місце реєстрації: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) про стягнення заборгованості, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» заборгованість за Договором № 01-006283-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 15.08.2013 у розмірі 29 669, 11 грн.(двадцять дев'ять тисяч шістдесят дев'ять гривень 11 коп.) гривень.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» судові витрати в вигляді судового збору в сумі 510, 00 (п'ятсот дев'ять грн.. 00 коп.) гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення штрафів, ПАТ "Енергобанк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просило в цій частині оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до вимог закону та Договору.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року в частині задоволення позову учасниками справи не оскаржується, а тому, у відповідності до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" та ОСОБА_3 було укладено Договір № 01-006283-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA.

28 серпня 2013 року сторони уклали та підписали Додаткову угоду №1 до вказаного вище Договору кредиту.

Згідно пп. 2.1.1 Договору кредиту сторони узгодили, що Банк відкриває Держателю Картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Gold, а також виконує розрахункове обслуговування Платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки.

У відповідності до пп. 2.1.2 Кредитного договору, Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної Кредитної лінії. Кредит надається в межах Кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобов'язується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

У підпункті 2.1.3 Договору кредиту зазначено, що розмір Кредитного ліміту зазначається в Додатковій угоді до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 1. Додаткової угоди, розмір Кредитного ліміту складає 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Розмір стандартної відсоткової ставки визначається Тарифами та становить 35%.

Сторони узгодили у п. 2.6 Договору кредиту, що строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше ніж за 45 (сорок п'ять) календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню Карткового рахунку та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Банк свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10-12, 24), однак відповідач припинив виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим станом на 02 серпня 2017 року загальна сума заборгованості по кредиту, за розрахунками банку, що підлягає поверненню склала 93 069, 96 (дев'яносто три тисячі шістдесят дев'ять) гривень 96 копійок з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 15 827, 06 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (тіло кредиту) - 33 719, 43 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення прострочених % по кредиту - 12 264, 81 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 12 166, 61 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 5 250, 00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами - 13 842, 05 грн., які у добровільному порядку на вимогу банку позивач не сплачує.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. З ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Розмір та умови надання та повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

При укладенні між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3 кредитного договору та додаткової угоди до нього, сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, в тому числі щодо Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA».

При цьому, із боку позичальника будь-яких претензій щодо вказаних умов договору або окремих його частин, в тому числі щодо оскаржуваних тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA», не виникло.

ОСОБА_3 був ознайомлений та повністю погодився із умовами укладеного договору, додаткової угоди та тарифів, про що свідчить його власноручний підпис.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Енергобанк» протягом всього строку дії кредитного договору належним чинним виконував взяті на себе зобов'язання, щодо надання кредитних коштів позичальнику.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе в добровільному порядку зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість у загальному розмірі, яка крім іншого складається з заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (тіло кредиту) - 33 719, 43 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення прострочених % по кредиту - 12 264, 81 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 12 166, 61 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 5 250, 00 грн.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 дійсно отримав грошові кошти та неналежним не чином виконував зобов'язання щодо їх своєчасного повернення, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом, в зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст.549 ЦК України, та відповідно стягнення з відповідача штрафів.

Разом з тим, що стосується їх розміру, слід зазначити наступне.

Сторони узгодили у п.6.2 договору, що у випадку несвоєчасного погашення Мінімального платежу чи виникнення Овердрафту Держатель зобов'язаний додатково сплатити на користь Банку штраф у розмірі передбаченому Тарифами.

Пунктом 1.15 Тарифів передбаченого, що держатель у випадку виникнення простроченої заборгованості має сплатити штраф в розмірі 50 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості.

Згідно п.1.16 Тарифів за користування перелімітом (несанкціонованим овердрафтом) держатель несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 0,2 % в день від суми переліміту.

З викладеного вбачається, що в даному випадку юридична відповідальність боржника настає за різні порушення умов договору, відтак визначені Тарифами штрафи підлягають стягненню з відповідача, а саме: заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (тіло кредиту) - 33 719, 43 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення прострочених % по кредиту - 12 264, 81 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 12 166, 61 грн. та 5250,00 грн. - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до невірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафів.

Враховуючи викладене, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року в частині відмови в задоволенні позову слід скасувати, ухваливши нове рішення, про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" задовольнити.

Заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року в частині відмови в задоволенні позову скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» заборгованість за Договором № 01-006283-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 15.08.2013, а саме заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (тіло кредиту) - 33 719, 43 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення прострочених % по кредиту - 12 264, 81 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 12 166, 61 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 5250 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» судовий збір в сумі 1090 грн. за подачу позовної заяви та 2400 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Рибчинський В.П.

Судді Голота Л.О.

Стадник І.М.