Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 317/2847/17 Головуючий у 1-й інстанції Ачкасов О.М.
Номер провадження 22-ц/778/389/18 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

за участю секретаря Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу судді Запорізького районного суду Запорізької області від 25 вересня 2017 року про повернення позовної у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Сайд Девелопмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Н», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко Олександра Анатолійовича про усунення перешкод у розпорядженні нежилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Сайд Девелопмент» (ТОВ «Іст Сайд Девелопмент»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Н» (ТОВ «Моноліт-Н), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В., Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко О.А. про усунення перешкод у розпорядженні нежилим приміщенням.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 25 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3. повернуто позивачу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою судді першої інстанції, ОСОБА_3. в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій, посилаючись на незаконність ухвали судді у зв'язку невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу до Запорізького районного суду Запорізької області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції, застосовуючи п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи), виходив з того, що спірне нерухоме майно розташовано на території Хортицького району м. Запоріжжя, тобто дана справа підсудна Хортицькому районному суду м. Запоріжжя.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали ) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом з тим, ст. 114 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) встановлено виключну підсудність для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна( ч. 1 ст. 114 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали судді)). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали судді) до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких також є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач просив суд:

- усунути Гур'яновій О.О. перешкоди у розпорядженні нежилим приміщенням № 2, будівлі торгівельного комплексу літ. А-2 в будинку № 20 «а» (двадцять «а») по вул. 3anopiзького Козацтва в м. Запоріжжя, розташованим на земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_2, що віднесена до земель Долинської с/ради Запорізького району Запорізької області);

- скасувати рішення державного реєстратора Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про державну реєстрацію (із відкриттям розділу та присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна) за ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» права власності на об'єкт нерухомого майна: будівля торгівельного комплексу літ. А-2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 21) із адресою: АДРЕСА_1 (місце розташування: земельна ділянка із кадастровим номером: НОМЕР_1;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 17866007 від 10.12.2014 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20225403 від 24.03.2015 року, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко О.А.

Скасувати свідоцтво, видане ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» Державної реєстраційної служби Запорізького районного управлінням юстиції Запорізької області про право власності на об'єкт нерухомого майна: будівлю торгівельного комплексу літ. АДРЕСА_4 (місце розташування: земельна ділянка із кадастровим номером: НОМЕР_1.

Визнати недійсним договір іпотеки від 10.12.2014 року, серія та номер: 9878, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., в якому іпотекодавцем вказаний ТОВ «Іст Сайт Девелопмент».

Тобто, позовна вимога ОСОБА_3. підпадає під виключну підсудність, а відтак і позов повинен пред'являтися з урахуванням положень ст. 114 ЦПК України.

Між тим, повертаючи позовну заяву ОСОБА_3. на підставі вимог п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України та зазначаючи, що дана справа територіально не підсудна Запорізькому районному суду Запорізької області, суд першої інстанції не перевірив де саме зареєстровані вказані об'єкти нерухомості. Адже до позовної заяви позивачем не додані відомості про державну реєстрацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, такі відомості не витребувані і судом першої інстанції.

Крім того, позивачем в позовній заяві зазначені різні адреси одного і того ж об'єкта нерухомості, нежитлового приміщення АДРЕСА_3 розташованим на земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_2, що віднесена до земель Долинської с/ради Запорізького району Запорізької області та інша адреса: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, (місце розташування: земельна ділянка із кадастровим номером: НОМЕР_1.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та передчасно дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви Гур'яновій О.О. для подання її до належного суду.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо недоречності розгляду даної справи саме даним судом та розгляд справи судом за місцем знаходження нерухомого майна, не з'ясувавши дійсну адресу вказаного майна, не ґрунтується на вимогах закону.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу судді першої інстанції не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому вона на підставі ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 25 вересня 2017 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.05.2018 року.

Головуючий

Судді: