Справа № 361/463/18
Провадження № 2/361/1220/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

24 травня 2018 р. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі Чуксіну В.В., розглянувши у судовому засіданні за участю позивача ОСОБА_1, в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики, укладеним 11.12.2017р., посвідченим нотаріально, в сумі 128000 гривень, з тих підстав, що позичальник у строк повернення позики, зазначений у договорі (25.12.2017р.), позику не повернув і ухиляється від її повернення; позивач також просить стягнути з відповідача три 3% річні в сумі 241,97грн. нараховані за період прострочення з 26.12.2017р. по 17.012018р. (до звернення з позовом до суду) за частиною 2 статті 625 ЦК України; крім того, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 2339,07грн., розраховану за подвійною обліковою ставкою НБУ за період з 26.12.2017р. по 17.01.2018р., і відшкодувати понесені ним судові витрати, що складаються з оплати послуг адвоката 18000грн., та витрат по оплаті судового збору у даній справі.

Відповідач відзиву не подав; в судове засідання не з'явився, його неявки неодноразові, був повідомлений належним чином, завчасно, рекомендованими листами за місцем зареєстрованого проживання, є розписки про отримання .

У справу залучена третьою особою ОСОБА_3 (за її клопотанням), яка також у судове засідання не явилась, не надала письмових пояснень щодо позову, не подала ніяких доказів.

Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України.

Позивачем у якості доказу подано нотаріально посвідчений договір позики від 11.12.2017р. між ОСОБА_1 (позикодавець) і ОСОБА_2 (позичальник).

Згідно даного договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність 128000грн., а ОСОБА_2 зобовязався повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів у строк до 25.12.2017р.. грошові кошти передані і одержані позичальником при підписанні цього договору. Своїми підписами під цим договором сторони підтверджують факт передачі грошових коштів і отримання їх позичальником. (п.1.).

Згідно ст. 626 ЦКУ - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 628 ЦКУ - Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦКУ - Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (зокрема, сума позики, строк повернення).

Згідно ст.1046 ЦКУ - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦКУ - Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом договору, укладеного між сторонами, - він повністю відповідає договору позики, дотримано вимоги закону щодо форми його укладення, в ньому сторони досягли згоди по всім істотним для даного договору умовам.

Грошові кошти предмет позики - були передані позикодавцем позичальнику до підписання договору, і наявність підпису позичальника у договорі позики є згідно умов договору - свідченням отримання грошей у вказаному розмірі. Таким чином, позикодавець договір виконав.

В договорі встановлений кінцевий строк повернення позики - 25.12.2017р.

Згідно ст. 629 ЦКУ - Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1049 ЦКУ - Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦКУ - Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.1051 ЦК України - Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Згідно ст. 525 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно ст.530 ЦКУ - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК - Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК - У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: п.2) зміна умов зобов'язання; п.3) сплата неустойки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. У разі якщо зобов'язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки, зокрема передбачені ст.625 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

При розгляді справи з поданих позивачем доказів встановлено наступне:

Між сторонами 12.12.2017р. укладено договір позики. Позикодавець договір виконав і передав позичальнику обумовлену договором суму 128000грн.

Доказів на підтвердження факту повернення вказаної у розписці суми боргу або факту повернення боргу чи виконання грошового зобовязання перед позивачем у інший спосіб, відповідач суду не представив. Тому суд вважає встановленим невиконання позичальником обовязку по поверненню позичених грошових коштів. Позичальник допустив прострочення у виконанні грошового зобовязання з кінцевої дати повернення позики - 25.12.2017р.

Тому є підстави для стягнення з відповідача вказаної позивачем заборгованості.

Підстав для звільнення відповідача від обовязку за договором або для зменшення розміру зобовязання, в даному випадку не встановлено.

Позивач просить застосувати наслідки, передбачені в ч.2 ст.625 ЦК, - щодо нарахування 3% річних за період прострочення, тобто з 26.12.2017р. по 17.01.2018р.

Дана вимога ґрунтується на законі, є підстави для нарахування вказаних відсотків на всю прострочену суму і за вказаний позивачем період прострочення.

Сума відсотків за вказаний позивачем період прострочення 23 дні становить:

128000грн. х 3% /365днів х 23 днів прострочення = 241,97грн.

Позивач не заявив вимог про стягнення суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення (ч.2 ст.625 ЦК), тому такі вимоги не є предметом розгляду в даній справі в межах заявлених позовних вимог.

Позивач просить стягнути пеню за весь період прострочення в сумі 2339,07грн. з розрахунку 23 дні прострочення і подвійної облікової ставки НБУ - 14,5.

Пеня є видом неустойки як способу забезпечення виконання грошового зобовязання. Договір про забезпечення має укладатись у такій самій формі, як і основний договір, або умови щодо неустойки повинні буди зазначені у самому договорі. Натомість умовами договору позики між сторонами не передбачено застосування забезпечення виконання грошового зобовязання неустойкою (пенею), і окремого забезпечувального договору сторони не укладали.

Нормами закону, що регулюють правовідносини за договором позики, не передбачено обовязкового нарахування пені на прострочене грошове зобовязання, тому сам факт прострочення за договором позики не є достатньою і безумовною підставою для нарахування пені, що було б виходом за межі умов, на яких був укладений договір позики. Статтею 625 ЦК, якою передбачено наслідки прострочення боржником грошового зобовязання, не передбачено такої санкції, як нарахування пені. До того ж, в позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань даних вимог (щодо стягнення пені).

Тому такі вимоги є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не відповідають умовам договору і вимогам закону. В цій частині відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, позов суд задовольняє частково.

Щодо судових витрат, то суд дійшов таких висновків:

Позивач поніс такі витрати: судовий збір 1485,81грн. за подання позову, 352,40грн. за подання заяви про забезпечення позову, всього 1838,21грн.

Позивач сплатив на рахунок Адвокатського бюро ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 26.12.2017р. за виставленим йому (авансовим) рахунком, 18000грн. гонорар адвоката за надання правового супроводу у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 Факт сплати підтверджений квитанцією Приватбанку від 11.01.2018р. платник ОСОБА_1

Згідно умов договору, за наданим розрахунком судових витрат, розмір судових витрат, які є понесеними позивачем у даній справі за результатами фактично наданих послуг адвокатом, становить: аналіз документів, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції, консультування позивача: 650грн., і 3400грн.; складення процесуальних документів (позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання, заява про порушення виконавчого провадження) зазначена вартість 5950грн., з них останній документ не складений , тобто з даної послуги її виконано на 3/4 обсягу - вартість даної послуги має бути визначена як 5959грн. х 3/4 = 4462грн.; а також виїзд в судові засідання (два виїзди) представника, в яких прийняв участь представник адвокат ОСОБА_4 4000ргн., всього на правову допомогу 12512грн.

Всього судові витрати позивача склали 12512+1838,21грн.= 14350,21грн.

Задоволено позовні вимоги на 97 %. Підлягає відшкодуванню 13919,50грн.

Керуючись ст. ст. 1049, 1050, ч.2 ст.625 ЦК України, ст.ст.213, 214, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, Київська область, Броварський район, в/м Семиполки, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 161/1) борг за договором позики в сумі 128241,97грн., на відшкодування судових витрат 13919,50грн., всього стягнути 142161,47грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення виготовлено 25.05.2018р.

Суддя Т.В. Селезньова