Справа №266/3119/18
Провадження№ 2/266/773/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 червня 2018 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_2, місце проживання якої за адресом:87534, м. Маріуполь, пров. Вахтангова, буд. 26 до ОСОБА_3 місце проживання якого за адресом: 87534, м. Маріуполь, пров. Вахтангова, буд. 26 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У Приморському районному судді м. Маріуполя була зареєстрована позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що позовна заява повинна бути залишена без руху з огляду про таке.

При вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог ст. 175 і ст. 177 ЦПК України, а саме подані позивачем до позову копії документів у якості доказів не засвідчені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчені копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Проте всупереч вимогам ст.95 ЦПК України позивачем до позовної заяви у якості доказів подані копії документів, які не засвідчені належним чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху до усунення позивачем вказаних недоліків, а саме засвідчити належним чином подані до позовної заяви копії документів в тому числі до кількості сторін та інших учасників провадження.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору на строк 2 місяці з посиланням на те, що не має можливості сплатити судовий збір у звязку із тяжким матеріальним становищем, оскільки вона переселилася з м. Донецьк де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та її дохід складається тільки із матеріальної допомоги, яку вона отримує від держави, як внутрішньо переміщена особа.

Перевіривши доводи клопотання позивача, вважаю що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 1 Постанови № 10 від 17.10.2014р. з подальшими змінами, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, має тяжке матеріальне становище за відсутності коштів для сплати судового збору, вважаю за можливе відстрочити позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви на строк 2 місяці, тобто до 05.08.2018 р., але не більш як до ухвалення судового рішення у справі.

Розяснити позивачу, що у разі не сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. у строк до 05.08.2018 р. але не більш як до ухвалення судового рішення у справі, заява відповідно до статті 257 ЦПК України буде залишена без розгляду.

На підставі викладеного і керуючись 175, 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії ухвали та попередити, що у разі невиконання ухвали у визначений строк, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відстрочити позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви на строк 2 місяці, тобто до 05.08.2018 р. але не більш як до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шишилін О. Г.