Справа № 199/1291/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем 07 жовтня 2011 року було укладено договір позики. Згідно п. 1.2 договору позики позивач передав, а відповідач прийняв 21 600 гривень. Відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти в строк до 07.10.2014 року. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою власноруч написаною відповідачем в момент передачі йому суми позики. В період з 26.01.2012 по 12.06.2013 року відповідачем на розрахунковій рахунок позивача на виконання умов договору було сплачено 12 400 грн. 00 коп.

Однак, до вказаного строку відповідач грошові кошти в повному обсязі не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 16 724,21 грн., що складається з 9 200, 00 грн. - сума боргу за договором позики, 651 грн. 81 коп. - 3% річних за період з 08.10.2014 року по 15.02.2017 року та 6 872 грн. 40 коп. - інфляційні збитки за період з 08.10.2014 року по 15.02.2017 року..

Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність, про що надала письмову заяву.

Відповідач та його представник до судового засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, відповідач надав заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги не визнав, оскільки борг за договором позики повністю повернув, що на його думку підтверджено банківськими квитанціями. Крім того, посилався на той факт, що додаток №3 до договору він не укладав, оскільки його не підписував. Просив у позові відмовити.

Ухвалою суду від 11 липня 2017 року за клопотанням представника відповідача по справі призначалась судова почеркознавча експертиза, яка не виконана у зв'язку з ненаданням відповідачем вільних та експериментальних зразків почерку, та відсутності оплати експертизи.

Ухвалою суду від 07 травня 2018 року у клопотанні представника відповідача про повторне призначення почеркознавчої експертизи відмовлено.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики від 07 жовтня 2011 року, відповідно до якого відповідач взяв в борг у позивача 21600,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача, та зобов'язався повернути у строк до 07.10.2012 року. 17 10 2012 року між сторонами укладено додаток №2 до вказаного договору, яким врегульовано здійснення повернення позики на відповідний картковий рахунок позивача. Відповідно додатку №3 до договору позики сторони договору погодили строк повернення позики до 07 жовтня 2014 року. Згідно банківських квитанцій відповідач частково повернув позику позивачу у розмірі 12400 грн. В іншій частині грошове зобов'язання дотепер не виконане відповідачем

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законе Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставі Національного банку України.

У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернув в повному обсязі позивачу позичені в нього гроші., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 9200 грн., 3% річних за період з 08.10.2014 року по 15.02.2017 року - 651,81 грн., інфляційні збитки за вказаний період в розмірі 6872,40 грн., а всього 16 724, 21 гривень.

Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження повного виконання своїх зобов'язань за договором позики відповідач не надав. Що стосується доводів відповідача про те, що додаток №3 до договору, яким змінено строк виконання зобов'язання він не підписував, то суд приймає до уваги той факт, що відповідач ухилився від проведення судової почеркознавчої експертизи, тому згідно ст. 109 ЦПК України суд визнає факт підписання відповідачем додатку №3 до договору позики. Крім того, суд враховує, що позивач не заперечував факт укладання договору позики та отримання грошових коштів у розмірі 21600 грн. від позивача, своїм правом на подачу заяви про застосування строку позовної давності не скористався.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,141, 144,263-265 ЦПК України, ст.ст. 625,1047-1049 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 07 жовтня 2011 року в розмірі 16 724, 21 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 640,00 грн., а всього 17 364 (сімнадцять тисяч триста шістдесят чотири) гривні 21 копійка.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя