Справа № 152/727/18
У Х В А Л А

01 червня 2018 року м. Шаргород

Справа №152/727/18

Провадження №2 /152/346/18

Суддя Шаргородського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1,

розглянувши та перевіривши на відповідність вимогам ЦПК України позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Шаргородського районного суду з означеною позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_3 10.02.2006 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського РУЮ Вінницької області за актовим записом №09, зсилаючись на те, що понад два роки він та відповідач не проживають однією сімєю, сімя розпалася внаслідок постійних сварок та конфліктів. Він проживає однією сімєю з іншою жінкою та бажає узаконити відносини. Неповнолітні діти від шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з відповідачем.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом… Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України (ч.ч.1, 3 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру суддів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст.28 ЦПК України встановлено, що позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається із позовної заяви, відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

На запит Шаргородського районного суду Козлівській сільській раді Могилів-Подільського району від 23.05.2018 року (а.с.10) отримано інформацію виконкому Козлівської сільської ради від 29.05.2018 року, яка надійшла до суду 01.06.2018 року, про те, що ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5 на вул. Соборна (Леніна), 54 (а.с.11).

Таким чином, позовну заяву ОСОБА_2 подано до Шаргородського районного суду Вінницької області з порушенням правил підсудності, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або що він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, а також доказів домовленості між ним та відповідачем про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Посилання позивача ОСОБА_2 у позовній заяві про наявну домовленість в телефонній розмові між ним та відповідачем про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання позивача не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, тому не може братися судом до уваги при вирішенні питання про підсудність означеної справи.

Беручи до уваги вказані обставини, Шаргородський районний суд Вінницької області не може розглядати вказану справу, яка не віднесена до його підсудності в силу вимог ч.1 ст.27 та ч.2 ст.28 ЦПК України, тобто не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої ст.6 Конвенції.

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України).

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст.32 ЦПК України).

Оскільки зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 Вінницька область, с. Козлів Могилів-Подільського району, вул. Соборна (Леніна), буд.54 (а.с.11), то справа належить до підсудності Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Керуючись ст.ст.2, 27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу передати на розгляд до іншого суду до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 01.06.2018 року.

Суддя: