Справа № 305/316/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 травня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої судді Готри Т.Ю.,

суддів Собослоя Г.Г., Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Рахівського районного суду від 16 лютого 2016 року в справі (головуючий Бліщ О.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 9 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі ПАТ «АКПІБ») та ним було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 35 390 доларів США зі сплатою 9,5 % річних з кінцевим строком повернення до 24 січня 2015 року. Метою отримання цього кредиту було придбання автомобіля «Mitsubishi Outlander XL», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який передано в заставу банку відповідно до п. 4.1 кредитного договору. 17 грудня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») та банком було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між банком та фізичними особами. Відповідно до умов договору та чинного законодавства покупець набув усі права та вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій, у тому числі за кредитним договором, укладеним між ним та банком 9 січня 2008 року. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 3 червня 2014 року стягнуто з нього на користь відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 120 901 грн 88 коп. Зазначав, що виконав зазначене рішення суду в повному обсязі. З метою захисту свого права вільного користування та володіння належним йому майном вказаним автомобілем, 20 жовтня 2014 року він звернувся до відповідача з заявою, у якій просив вислати на його адресу довідку про повне виконання ним умов кредитного договору від 9 січня 2008 року та довідку про закриття кредитної справи, яку отримано товариством 27 жовтня 2014 року. Проте такі довідки відповідач йому не направив, чим завдав йому моральної шкоди, яку він оцінив у 5 тис. грн., а тому просив суд зобовязати відповідача видати йому розписку про одержання виконання в повному обсязі та про повне погашення кредиту за кредитним договором від 9 січня 2008 року, стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 серпня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобовязано ТОВ «Кредитні ініціативи» видати ОСОБА_1 розписку про одержання виконання в повному обсязі та про повне погашення кредиту за кредитним договором, укладеним 9 січня 2008 року між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_1 Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2016 року, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Вказує на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 9 січня 2008 року між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 35 390 доларів США зі сплатою 9,5 % річних з кінцевим строком повернення до 24 січня 2015 року.

Метою отримання цього кредиту було придбання автомобіля «Mitsubishi Outlander XL», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який передано в заставу банку відповідно до п. 4.1 кредитного договору.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ЗАТ «АКПІБ» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між банком та фізичними особами. Відповідно до умов договору та чинного законодавства покупець набув усі права та вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій, у тому числі за кредитним договором, укладеним між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_1 9 січня 2008 року.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 3 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 120 901 грн 88 коп.

Також судом встановлено, що згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 17 жовтня 2014 року суму заборгованості, стягнуту вказаним рішенням суду погашено відповідно до квитанції від 13 жовтня 2014 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач виконав взяті на себе зобовязання перед відповідачем, сплативши всю суму заборгованості за кредитним договором від 9 січня 2008 року, стягнуту рішенням суду від 3 червня 2014 року, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у видачі розписки про одержання виконання в повному обсязі та довідки про повне погашення кредиту. Також суд першої інстанції вважав, що бездіяльністю відповідача, яка полягає у неможливості отримання позивачем відповідних документів, відсутність яких унеможливлює повне та безперешкодне володіння та користування останнім належним йому майном, позивачу завдано моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн.

Проте, колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як розяснено у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

З матеріалів справи слідує, що після ухвалення Рахівським районним судом Закарпатської області рішення від 3 червня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 120901,88 грн., яка була визначена станом на 31.05.2013 року, та до його виконання, а саме сплати заборгованості за кредитним договором в сумі 122110,89 грн., що стверджується квитанцією від 13.10.2014 року, пройшов певний проміжок часу, а тому кредитор вправі був проводити нарахування відсотків та пені за цим договором за вказаний період, так як зобов'язання між ним та ОСОБА_1 не припинилися.

Окрім цього, рішення Рахівського районного суду від 25 серпня 2015 року, яким у задоволенні позову ТОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено, постановою апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року скасовано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28879,75 грн., з якої відсотки становлять суму у розмірі 18879,75 грн. та пеня становить суму у розмірі 10000,00 гривень.

Отже з наведеного слідує, що позивач своїх зобовязань за кредитним договором від 9 січня 2008 року належним чином не виконав, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення, яким апеляційну скаргу ТОВ "Кредитні ініціативи" слід задовольнити, а у позові ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ "Кредитні ініціативи" задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду від 16 лютого 2016 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ТОВ "Кредитні ініціативи" про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2018 року.

Головуюча :

Судді :