Справа №204/7732/17
Провадження №2/204/975/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

24 травня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у сумі 26769,85 грн. та судових витрат у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 08 листопада 2010 року, відповідач отримав кредит у розмірі 10100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок. Позивач свої зобов'язання виконав, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Таким чином, станом на 21 листопада 2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 26769,85 грн. у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08 лютого 2018 року ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 листопада 2010 року, яка виникла станом на 21 листопада 2017 року та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1052 грн. 18 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 15305 грн. 96 коп., заборгованості за пенею у розмірі 8660 грн. 76 коп., а всього 25018,90 грн. та розподілено судові витрати у справі.

02 березня 2018 року до суду надійшла заява відповідача про перегляд даного заочного рішення та ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року скасовано заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року у цивільній справі № 204/7732/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, цивільну справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

23 квітня 2018 року відповідачем заявлено клопотання про витребування доказів та ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2018 року клопотання задоволено, зобов'язано позивача в строк до 22 травня 2018 року включно надати суду відомості щодо того: яким документом підтверджується факт отримання кредитної картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1); яка саме кредитна картка була видана ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за його заявою від 08 листопада 2010 року, та строк її дії; коли саме та в якому розмірі були використані кошти із зазначеної кредитної картки; коли саме та в якому розмірі поповнювався відповідний картковий рахунок.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

08 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10,96).

11 січня 2011 року відповідачем було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.11).

Відповідно до п.1.1.5.21. витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у разі непогашення кредиту у термін, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до Договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після вказаної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. У період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються.

Згідно п.1.1.5.23. витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у випадку порушення клієнтом встановленого законом зобов'язання з повернення неналежним чином зарахованих коштів клієнт платить Банку пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день, починаючи з дати завершення помилкового перерахування до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10% суми перерахування.

Пунктом 1.1.2.1.7. витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6. витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Згідно п.1.1.5.20. витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Однак, зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав у зв'язку з чим станом на 21 листопада 2017 року має заборгованість перед банком у розмірі 26769,85 грн., яка складається з:

- тіло кредиту - 1052,18 грн.;

- нараховано відсотків за користування кредитом - 15305,96 грн.;

- нараховано пені - 8660,76 грн.;

- штраф (відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг) - 500,00 грн. (фіксована частина) та 1250,95 грн. (процентна складова) (а.с. 6-9).

За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Разом з цим вирішуючи позовні вимоги про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 25018,90 грн., з яких заборгованість за кредитом - 1052,18 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 15305,96 грн.; заборгованість за пенею - 8660,76 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафу, який позивач просить стягнути з відповідача відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1250,95 грн. - штраф (процентна складова), з підстав викладених вище, задоволенню не підлягають.

Доводи відповідача, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, стосовно неправомірного застосовування позивачем різних процентних ставок за користування кредитом судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12.

Пунктом 1.1.3.2.4. витягу з Умов та правил надання банківських послуг для ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому у сторін договору виникають обов'язки:

-у кредитора: інформувати позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Договору;

-у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5. Договору).

На підставі п. 1.1.5.2. витягу з Умов та правил надання банківських послуг, не отримання або несвоєчасне отримання позичальником виписок про стан рахунків не звільняє позичальника від виконання зобов'язань за даним Договором.

Згідно п.п.1.1.6.1., 1.1.6.2. витягу з Умов та правил надання банківських послуг зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках , коли в односторонньому порядку внесення змін не можливо, банк повідомляє позичальника про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua,розміщення інформації у відділеннях банку, підпис необхідних документів безпосередньо у відділенні банку.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правила надання банківських послуг» або «Тарифів банку» позичальник має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4. Договору.

Таким чином, позивач мав право застосовувати різні процентні ставки за користування кредитом, що відповідає умовам кредитного договору, з яким відповідач погодився підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.10).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду доказів того, що він звертався до позивача з вимогами розірвати кредитний договір у зв'язку з незгодою зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів банку» та такий договір розірваний.

Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності враховуючи наступне.

Правовим висновком, викладеного Верховним судом України у постанові № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно положень ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З розрахунку заборгованості (а.с. 6-9) вбачається, що відповідачем з січня 2011 року регулярно щомісяця здійснювалися платежі на виконання умов кредитного договору, останній з яких було здійснено в березні 2017 року.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 264 ЦК України, здійснення такого платежу є вчиненням відповідачем дії, яка свідчить про визнання нею свого боргу, отже з часу здійснення платежу на підставі ч. 3 ст. 264 ЦК України у зв'язку з перериванням перебіг позовної давності почався заново.

З урахуванням викладеного, заявлена позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пенею розрахована в межах строку позовної давності і відповідна заява відповідача про застосування наслідків пропущення строку позовної давності є необґрунтованою.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1495,35 грн. (1600*25018,90/26769,85).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 листопада 2010 року, яка виникла станом на 21 листопада 2017 року та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1052 грн. 18 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 15305 грн. 96 коп., заборгованості за пенею у розмірі 8660 грн. 76 коп., а всього 25018 (двадцять п'ять тисяч вісімнадцять) гривень 90 (дев'яносто) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1495 (одна тисяча чотириста дев'яносто п'ять) грн. 35 (тридцять п'ять) коп.

У задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: