Справа 165/118/18
Провадження 2/165/240/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Лизун Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

16 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 14.09.2001. За вказаною адресою проживає та зареєстрований його син ОСОБА_4, а також колишня дружина ОСОБА_3, з якою шлюб розірвано рішенням Нововолинського міського суду від 23 жовтня 2017 року. З 2014 року відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин, її майна та особистих речей у квартирі немає. Ніяких перешкод у користуванні житлом йому не чинилося. Відповідач не виконує обов'язків з утримання житла, у зв'язку з чим він вимушений нести зайві витрати по оплаті комунальних послуг. Оскільки реєстрація відповідача в спірному житловому будинку є перешкодою у вільному розпорядженні нею своєю власністю, а добровільно вона знятись з реєстрації не бажає, тому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою, що за адресою: АДРЕСА_1, та визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до початку судового засідання, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через оголошення на сайті «Судова влада України», у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подала.

Відповідно до ч.7 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що позивач є її братом. Він з колишньою дружиною ОСОБА_3 давно не проживає разом через погіршення сімейних стосунків, вона приблизно у 2014 році виїхала із спірної квартири та забрала всі свої речі. З того часу вона її більше не бачила. Ніхто не чинив перешкод відповідачу у користуванні житлом. На даний час ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 в батьківській хаті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала суду, що проживає по сусідству із позивачем. Він близько чотирьох років не проживає із колишньою дружиною ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач пізніше розповідала їй, що зараз проживає в с.Морозовичі. Їй відомо, що подружжя розлучалось мирно, без скандалів та претензій один до одного, відповідач забрала із спірної квартири свої особисті речі.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню в зв'язку з наступним.

З копії договору купівлі-продажу від 14 вересня 2001 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 січня 2018 року слідує, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с.4, 5-6).

Як вбачається із довідки ЖКП №2 від 04.01.2018 та копії будинкової книги, відповідач ОСОБА_3зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-12, 13).

Як зазначено в акті від 04.01.2018, складеному працівниками ЖКП №2, відповідач ОСОБА_3за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з квітня 2014 року (а.с.14).

Відповідно до ст. ст. 319 ч. 1, 321 ч. 1, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-2931цс16 право особи на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, якщо така особа не являється членом сім"ї власника.

В порядку ч.2 ст.406 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 користувалась квартирою АДРЕСА_1, як дружина власника, проте на даний час шлюб між ними розірвано, між сторонами відсутня угода про користування ними спірним жилим приміщенням. Будучи зареєстрованою у спірній квартирі, проти чого власник житла ОСОБА_2 заперечує, відповідач ОСОБА_3 порушує його права та законні інтереси. Створювані нею перешкоди полягають у тому, що її реєстрація у вказаному житловому будинку позбавляє позивача як власника можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, що є обставиною, яка має істотне значення.

Відтак, суд вважає докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, переконливими і приходить до висновку про необхідність усунунення перешкод позивачу ОСОБА_2 у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263, 264, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст.316-319, ст.406 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1) 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.В.Лизун