СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м.Снігурівка

Справа № 485/32/18

Провадження № 2/485/242/18

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Семенаки А.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду №3 в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (57303, м. Снігурівка Миколаївської області, вул. Пархоменка, 14, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (57303, Миколаївська область, м.Снігурівка, вул. Паркова (Крупської), 3, ідентифікаційний код НОМЕР_2) про стягнення боргу,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 24 серпня 2016 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно з умовами якого останній отримав від нього грошові кошти в розмірі 1300 доларів США строком повернення до 01 травня 2017 року. Посилаючись на те, що відповідач лише частково виконав свої зобов'язання за договором, просить стягнути з нього заборгованість станом на 09 січня 2018 року у сумі 1033 доларів США, що еквівалентно 29 130,60грн, а також відповідно до ст.ст. 1048, 625 ЦК України суму процентів за період з 24 серпня 2016 року по 09 січня 2018 року у розмірі 5 807,90грн., 3% річних за період з 01 травня 2017 року по 09 січня 2018 року у сумі 685,00грн., інфляційні у розмірі 2031,59грн. та судові витрати.

У судове засідання сторони не з'явилися. До суду звернулися із письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив про їх задоволення.

Відповідач позовні вимоги визнав частково на суму 17 530 грн. 60 коп. основного боргу. Під час підготовчого провадження визнав, що дійсно отримав в борг від позивача 1300 доларів США із зобов'язанням повернення до 01 травня 2017 року, про що власноруч написав розписку 24 серпня 2016 року. За відсутності коштів борг повертав частинами всього у розмірі 11 600 грн., однак підтвердження цьому він не має. Із вимогами про стягнення процентів річних та інфляційних не згоден.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно норм ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у звязку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Факт повернення суми позики до звернення позивача до суду, але з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої статтями 625, 1048 ЦК України.Вказане відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи № 6-37цс15.

Згідно норм ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 24 серпня 2016 року ОСОБА_3 взяв у позивача в борг 1300 доларів США, які зобов'язався повернути до 01 травня 2017 року. На підтвердження факту укладення договору позики та факту передачі грошової суми позичальнику позивач представив суду оригінал розписки складеної відповідачем, який залучено у матеріали справи (а.с.44).

У встановлений договором позики строк - 01 травня 2017 року ОСОБА_3 борг повним розміром не повернув.

Сторони визнали, що ОСОБА_3 повертав ОСОБА_2 позику частинами, повернув на суму 7 003грн., що становило еквівалент 267 доларів США.

Враховуючи, що у порушення ст.ст.77, 81 ЦПК відповідачем не представлено належних доказів щодо повернення всієї суми позики, то є підстави для стягнення решти боргу з відповідача, що становить 1033 доларів США.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення курс гривні до валюти США становить 2670 грн. за 100 доларів США., то сума боргу, що підлягає до стягнення становить 27 581 грн. 10 коп. та є еквівалентом 1033 доларів США.

Нормою частини першої статті 1048 ЦК передбачена презумпція відплатності договору позики, яка діє за умови, якщо безоплатність договору позики прямо не встановлена нормою закону або конкретним договором.

Згідно наданого позивачем розрахунку на а.с.7, розмір процентів за договором позики за період з 24 серпня 2016 року (день укладення договору) по 09 січня 2018 року (день, що передує зверненню з позовом до суду) згідно облікової ставки Національного банку України становить 5807,90грн.

Разом з тим, виходячи із положень ч. 2 ст.533 ЦК, базою нарахування відсотків є сума заборгованості у еквіваленті суми, що підлягає сплаті, у гривнях за офіційним курсом долара США на день ухвалення рішення, але в межах позовних вимог.

Таким чином, розмір процентів, що підлягає до стягнення за період з 24.08.2016 р. по 09.01.2018 р. становить 5 172 грн. 63 коп. (24.08.2016 15.09.2016=23 днівх27581.10х15.5=268.65; 16.09.2016-27.10.2016=42 днях27581.10х15=474.76; 28.10.2016-13.04.2017=168 днів х 27581.10 х 14=1777.28; 14.04.2017-25.05.2017=42дніх27581.10х13=412.58; 26.05.2017-26.10.2017=154днівх27581.10х12.5=1454.62;27.10.2017-14.12.2017=49 днівх27581.10х13.5=499.86;15.12.2017-09.01.2018=26 днівх27581.10х14.5=284.88)

Розмір 3% річних за період з 01.05.2017 року по 04.01.2018 року складає 24.29 доларів США (а.с.8-9), або 648 грн. 54 коп. (за курсом 1 долара США на 23.05.2018 р. 26.7 грн.).

Щодо вимог про стягнення суми інфляції у розмірі 2031,59 грн., то вони є необґрунтованими виходячи з такого.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Таким чином, інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги знайшли своє підтвердження у частині стягнення основного боргу у розмірі 27 581 грн.10 коп., процентів у розмірі 5172 грн.63 коп., 648 грн.54 коп. 3% річних, всього у розмірі 33 402 грн. 27 коп., а тому підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судовий збір у розмірі 625 грн. 20 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 887 грн.06 коп. згідно з наданими квитанціями (а.с.1, 29).

Керуючись ст.ст. 141, 200, 258,259,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

- позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково;

- стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, борг за договором позики від 24 серпня 2016 року у розмірі 33 402 грн. 27 коп. (тридцять три тисячі чотириста дві грн. 27 коп.)., з яких 27 581 грн. 10 коп. основний борг (еквівалент 1033 доларів США на день ухвалення рішення); 5172 грн.63 коп. проценти (за період з 24.08.2016 р. по 09.01.2018 р.); 648грн. 54 коп. 3% річних ( за період з 01.05.2017 р. по 04.01.2018р.) та 1512 грн.26 коп. судових витрат;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.Ю. Фортуна