Справа № 639/6834/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просила суд стягнути на її користь з відповідача Ѕ вартості додаткових витрат на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме грошові кошти в сумі 2 650,00 грн. Стягнути на її користь з ОСОБА_1 Ѕ вартості майбутніх додаткових витрат на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме грошові кошти в сумі 3 690,00 грн.

19 січня 2018 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила суд стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_1 Ѕ вартості додаткових витрат на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме грошові кошти в розмірі 3 121,50 грн., та Ѕ вартості майбутніх додаткових витрат , а саме грошові кошти у розмірі 1 043,50 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2008 року по 18.02.2016 року. За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11.01.2017 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2016 року та до повноліття дитини 11.02.2028 року. Однак, в добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, які полягають у наступному: лікуванні, заняття в мистецьких та спортивних гуртках. Тому позивач була вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не зявилась, матеріали справи містять заяву, згідно якої остання просить розглядати справу без її участі, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Свої заперечення обґрунтував тим, що позивач вже подавала позов до нього з вимогами аналогічного характеру, а саме стягнути на її користь витрати за минулий час. Однак суд відмовив позивачу в намаганнях отримати компенсацію непонесених нею витрат. Також ОСОБА_2 мотивувала свої вимоги неучастю його у витратах на утримання дитини, але суд апеляційної інстанції встановив необґрунтованість претензій позивача в частині того, що відповідач брав участь у додаткових та інших витратах на дитину. На теперішній час позивач змінила свою тактику та категорично перешкоджає спілкуванню батька з сином: не допускає спільних прогулянок, не дає батьку взяти дитину для поїздок в парк чи атракціони, не дає батьку можливості виховання та спілкування з дитиною, фізично не допускаючи його до дитини. Відповідач зазначив, що він намагається брати участь у всіх витратах, в які його запрошує позивач чи потребує дитина. Але позивач в останній час (впродовж 2017 2018 року) не доводить до відома відповідача про витрати, які вона планує на дитину. За минулий час позивач отримала від нього за період з 01.02.2017 року по 01.03.2018 року аліменти на суму 40 088,18 грн. Позивач вважає, що враховуючи те, що позивач є адвокатом і має значний стабільний дохід, то вона має можливість робити витрати на ті заходи, які вона забажає, навіть ти витрати, які не по кишені самому відповідачу. Крім того, для того, щоб брати участь у додаткових витратах позивач повинна була повідомити про планові витрати, домовитись про їх здійснення. Однак позивач не повідомляла про такі витрати відповідача. Тому брати участь у додаткових витратах відповідач просто не має можливості з огляду непогодження планованих витрат з ним. За період з 2017 - 2018 років від позивача не надходило ані усних, ані письмових пропозицій, погоджень, звернень до відповідача щодо участі у додаткових витратах. З наведеного в позові переліку витрат позивача вбачається, що майже всі витрати не є додатковими, всі витрати не були викликані особливими обставинами, а витрачені позивачем добровільно, без його згоди та відома. Так, відвідування курсів навчання англійської мови (гурток англійської мови) не підпадає під категорію «особливі обставини», є виявленням волі позивача та витрачено в межах сум, отриманих позивачем від відповідача у вигляді аліментів. Крім того, надані позивачем суду угоди з «курсами» мають, на погляд відповідача, ознаки фіктивності. Надана суду ксерокопія листа, який означений як: «договор об оказании образовательних услуг» від 14.09.2017 року не може бути кваліфіковано як документ та як належний і допустимий доказ понесених позивачем додаткових витрат. Ксерокопія «консультативного висновку» «Мамин дом» також не містить доказів беззаперечної необхідності такої консультації, не містить доказів особливості таких витрат, понесені позивачем витрати не були викликані особливими обставинами, а витрачені добровільно, без його згоди та відома. Такого роду консультація може та надається виключно лікарями за місцем проживання та за місцем лікування. Позивач не надала доказів того, що така «консультація» викликана неможливістю отримання її за місцем проживання, тобто безкоштовно. Навіщо було сплачувати кошти матеріали справи доказів не містять. «Консультативний висновок» не містить назви та реквізитів юридичної особи, яка надала цю послугу. Вимога позивача щодо стягнення грошових сум ґрунтується на доводах позивача щодо понесених нею грошових витратах, при цьому оригіналів платіжних документів позивач суду не надавала. За відсутністю оригіналів таких документів, докази грошових витрат відсутні. Аналіз вартістю 210 грн. не містять обґрунтування їх необхідності і в чому полягає їх виняткова особливість. Відсутні також докази неможливості здачі таких аналізів за місце обслуговування (проживання) дитини. Також витрати на цю послугу не містять реквізитів юридичної особи, яка надала послугу. Теж саме стосується і наданої ксерокопії «Направления на рентгенологическое обследование». Також витрати на пломбування зубів є очевидно завищеними. Щодо вимоги позивача про фінансування витрат наперед, як формулює позивач: «прогнозовані додаткові витрати». Термін «Прогнозовані» семантично вже виключає передбачені Законом умови особливість додаткових витрат, свідчить про те, що позивач, зважаючи на відсутність таких особливостей, просто планує покращити своє матеріальне становище за рахунок відповідача, при цьому не маючи наміру з ним обговорювати навіть ці витрати. Відповідач зазначив, що наведені позивачем в позові добровільні витрати, не є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами, оскільки додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно в залежності від причини, що зумовила додаткові витрати. Якщо причина, що зумовила додаткові витрати є триваючою (тяжка хвороба, каліцтво тощо) витрати фінансуються наперед із зазначенням або без зазначення кінцевого терміну. Очевидно, що наведені позивачем доводи не стосуються такого роду виняткових обставин. Тобто, такі обставини, як тяжка хвороба чи каліцтво, до їх дитини не відносяться. Син здоровий та розвивається нормально для дитини його віку, особливих обставин щодо нього немає. У всіх витратах, які є необхідні для його дитини він брав і буде брати участь, для цього необхідна лише домовленість про таку необхідність. На підставі вищенаведеного, відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень .

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1І перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2008 року по 18.02.2016 року.

Як встановлено судом, сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 11.01.2017 року, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини (сина) ОСОБА_3, 11.02.2010 року н6ародження, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2016 року та до досягнення дитини повнолітнього віку, а саме до 11.02.2028 року.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хвороба, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

З урахуванням таких вимог закону, саме на позивача ОСОБА_2 покладено процесуальний обовязок довести наявність особливих обставин, що зумовили необхідність додаткових витрат на дитину, їх розмір та доцільність.

Позивачем не було представлено доказів понесення нею додаткових витрат на дитину, що, відповідно до ст. 185 СК України, викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, обов'язок батьків утримувати дитину, сприяти її гармонійному фізичному та духовному розвитку, природній потребі у навчанні, зокрема у відвідуванні загальноосвітнього навчального закладу,гуртків охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину.

Беручи до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею були понесені додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 185 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце перебування м. Харків 61064, АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1, місце перебування Харківська область, Харківський район, смт. Новий Високий, вул. Маяковського, 61

Повний текст рішення складено 25.05.2018 року .

Суддя І.В. Іванова