Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2378/17
Провадження № 2/553/176/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.05.2018м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді: Новака Ю.Д.,
за участю секретаря: Каленіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом та просила усунути їй перешкоди в користуванні садовим будинком №16, будинку 22 по вулиці Жасміновій у м.Полтаві шляхом зобовязання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звільните житлове приміщення, а саме: садовий будинок № 16 по вул. Жасміновій,22 в м. Полтава негайно.
В обґрунтування позову зазначила про те, що їй на праві приватної власності належить вищевказаний садовий будинок з надвірними спорудами. В 2010 році вона пустила пожити до вказаного будинку на осінньо зимовий період за умови догляду за будинком та земельною ділянкою, утримання будинку в належному і здатному для проживання вигляді. В 2012 році виявила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали спилювати фруктові дерева, які росли у дворі та попросила їх звільнити будинок, але останні вмовили її дозволити ще пожити деякий час. В кінці 2016 на початку 2017 років вона почала оформляти садовий будинок №16, буд. 22 по вулиці Жасміновій у м.Полтаві у свою власність в порядку спадкування. Під час виготовлення технічного паспорту виявила, що ОСОБА_4, також намагався подати документи для оформлення права власності на себе на спірний садовий будинок. На даний час відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають у вказаному будинку без будь-яких правових підстав, що порушує права позивача, як власника, у добровільному порядку звільнити будинок відмовляються, чинять їй перешкоди у користуванні власністю, оскільки не впускають її на подвіря, не доглядають за станом будинку, винищують фруктові дерева, які ростуть на подвірї.
В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, в окремо наданій до суду заяві просили розглянути справу у їх відсутність, задовольнити позовну заяву в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відзив на позов не подали, поважні причини неявки до суду не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_5 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_5 на праві власності належить садовий будинок №16, буд. 22 по вулиці Жасміновій у м.Полтаві, що підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2017 року та технічним паспортом на садовий будинок.
До реєстрації права власності вказаним садовим будинком та земельною ділянкою ОСОБА_5 користувалася з 2004 року.
В 2010 році познайомилася з ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_3 Останні повідомили, що не мають житла та попросилися тимчасово пожити в будинку. Позивач пустила їх жити в будинок на осінньо-зимовий період. Грошової винагороди з них за це не брала, просила доглядати за будинком та земельною ділянкою на якій він знаходиться, тобто утримувати їх у належному і здатному для проживання вигляді.
В звязку з цим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є тимчасовими мешканцями, тобто особами яким власник дозволив проживання та користування житловим приміщенням, не бере з них плати за користування житловим приміщенням.
В 2012 році позивач виявила, що відповідачі почали спилювати фруктові дерева на території подвіря, тобто знищувати її майно, в звязку з чим просила їх звільнити належний їй будинок, але останні знову вмовили ОСОБА_5 ще нетривалий час пожити в будинку.
В кінці 2016 року на початку 2017 року ОСОБА_5 почала оформляти вищевказаний будинок та земельну ділянку на якій він знаходиться у свою власність в порядку спадкування. Під час оформлення права власності на будинок та виготовлення технічного паспорту на нього в БТІ виявила, що ОСОБА_4, також намагався подати до БТІ документи, щоб оформити право власності на себе на зазначений будинок.
На даний час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 створюють ОСОБА_5 перешкоди у користуванні своєю власністю, а саме садовим будинком та земельною ділянкою.
Вказаними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 порушують право власності ОСОБА_5, внаслідок чого остання не може користуватися належним їй на праві власності майном.
Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном.
За змістом ч.1 ст.109 ЖК виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
З наведеної норми права можливо зробити висновок, що особа, яка самоправно, тобто без належних підстав та за відсутності волі власника (наймача) житла зайняла житлове приміщення, підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Це відбувається не у зв'язку із припиненням права на житло, оскільки воно не виникло, а у зв'язку із законодавчою відмовою у визнанні права на зайняте приміщення.
Договір найму між власником житла та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3М не укладався.
Особа, яка самовільно вселилася у житло, підлягає виселенню і норми житлового законодавства не вимагають їх повідомлення заздалегідь про таке виселення.
Такою, що самоуправно зайняла жиле приміщення, вважається особа, яка вселилася в нього самовільно без будь-яких підстав або незважаючи на заборону про вселення. Виселення цієї особи пов'язано з відсутністю у неї законних підстав для зайняття жилої площі.
Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на даний час безпідставно користуються належним на праві власності ОСОБА_5 житловим будинком та земельною ділянкою, що створює відповідні перешкоди у розпорядженні власником своїм майном, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.
Усунути ОСОБА_5 перешкоди у користуванні садовим будинком №16 по вул. Жасміновій,22 в м.Полтаві та земельною ділянкою, шляхом зобовязання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звільнити садовий будинок № 16 по вул. Жасміновій,22 в м. Полтава негайно, без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі у розмірі по 320,00 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_6