Справа № 766/1893/18
22.05.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Кирпиченко І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло №7689 виданого 09.01.1998року управлінням обліку і використання комунального майна м. Херсона виконкому Херсонської міської ради народних депутатів. Відповідач на даний час зареєстрований за даною адресою, але фактично з 2012 року по даний час в зазначеній квартирі не проживає. Вказує, що наявність реєстрації відповідача тягне за собою сплату надмірних комунальних послуг які на нього нараховуються але не надаються, чим порушуються права позивача, в звязку із чим вона вимушена звернутись з позовом до суду. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №37 у буд. 14 по вул.. Будьонного (ОСОБА_3) у м. Херсоні.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №7689 виданого 09.01.1998року управлінням обліку і використання комунального майна м. Херсона виконкому Херсонської міської ради народних депутатів позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1.
Разом з позивачем, іншими співвласниками є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Квартира належить вищевказаним особам на праві приватної, спільної сумісної власності.
Згідно довідки про склад сімї виданої 28.11.2017 року Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому ХМР у вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2.
Судом встановлено, що відповідач права власності щодо частки вказаної квартири не має.
Згідно акту від 27.09.2017 року ОСББ «Моноліт 14» відповідач зареєстрований проте з 1999 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265,280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391,405 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №37 у буд. 14 по вул. Будьонного (ОСОБА_3) у м. Херсоні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська