Постанова

Іменем України

29 травня 2018 року

м. Київ

справа № 522/17978/16-ц

провадження № 61-425св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2017 року в складі судді - Нікітіної С. Й. та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараша А. А., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 14 травня 2007 року між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є - ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту у розмірі 82 500 дол. США на умовах сплати 12,5 % річних зі строком повернення до 14 травня 2014 року, відповідно до затвердженого графіку. ПАТ «УкрСиббанк» відступив своє право вимоги по цьому договору ПАТ «Дельта Банк» у 2011 році, про що ОСОБА_4 проінформований не був, ніяких документів на підтвердження цього не отримував. Позивач вважає, що вказаний договір споживчого кредиту вчинений ним під впливом омани з боку банку щодо обставин, які мають істотне значення, а саме під час отримання кредиту йому банком не було надано вичерпної інформації щодо сукупної вартості цього кредиту.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту від 14 травня 2007 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду із цим позовом без поважних причин.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухваленонове рішення. У задоволенні позову відмовлено з інших підстав. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що місцевий суд застосував строк позовної давності за відсутності відповідної заяви сторони по справі. Під час укладення кредитного договору ОСОБА_4 ознайомився і погодився з умовами кредитування, які були наданні йому у письмовій формі. Підписанням договору про надання споживчого кредиту останній підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в банку. Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що банк вчинив умисні дії, якими ввів його в оману щодо обставин, які б могли вплинути на рішення про укладення оспорюваного правочину.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 рокудо Верховного Суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення апеляційний суд, не звернув увагу, що оспорюваний договір укладений внаслідок введення ОСОБА_4 в оману, містить низку несправедливих умов, які суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Судами попередніх інстанцій безпідставно не задоволено клопотання позивача про проведення економічної експертизи.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому у лютому 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «Дельта Банк» просить касаційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін, посилаючись на те, що після отримання кредитних коштів, ОСОБА_4 належним чином виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з умовами укладеного кредитного договору.Позивач не оскаржував факту укладення договору, тому не було необхідності у призначенні експертизи.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційним судом встановлено, що 14 травня 2007 року між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є - ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту у розмірі 82 500 дол. США на умовах сплати 12,5 % річних зі строком повернення до 14 травня 2014 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за зазначеним договором про надання споживчого кредиту.

Пунктом 9.13 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що підписання даного договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, пункту другого статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Установлено, що загальна вартість кредиту, графік погашення кредиту, розмір щомісячного ануїтетного платежу вказані У додатку № 1 договору про надання споживчого кредиту від 14 травня 2007 року.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.Установлено, що ОСОБА_4 виконував свої зобов'язання, здійснював фактичне погашення кредиту.

За змістом частини п`ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, правильно встановивши обставини справи, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено невідповідність оскаржуваних пунктів кредитного договору Закону України «Про захист прав споживачів» та порушення банком його прав. У результаті розгляду справи апеляційним судом не здобуто доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема, не спростовано, що при укладенні договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_4 діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши, характер правочину і всі його істотні умови. На виконання умов спірного договору позивач без заперечень отримав кошти у розмірі 82 500 дол. США, який був еквівалентний сумі 416 625,70 грн, визначеній в іноземній валюті, та тривалий час виконував його у частині повернення кредитних коштів.

Доводи касаційної скарги щодо заявленого позивачем клопотання про призначення експертизи, не заслуговують на увагу, оскільки, місцевий суд правомірно відмовив в його задоволенні під час судового засідання ухвалою з тих підстав, що представник позивача не зазначив назву експертизи, не вказав питання які входять до предмета доказування, та яке істотне значення має для правильного вирішення справи, не подав письмове клопотання. Письмове клопотання про проведення експертизи було заявлене на стадії апеляційного провадження, без обґрунтування поважності причин, які б унеможливлювали заявити таке клопотання під час провадження у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк