АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4700/16-ц 22-ц/774/1013/К/18А
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/4700/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2018 року, яке ухвалене суддею Ваврушак Н.М. в м. Кривому Розі, повне судове рішення складено 07 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» ( надалі - ПрАТ « УПСК») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 11.06.2016 о 18.30 годині за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Спаська в м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2016 року ОСОБА_5 - водія і власника транспортного засобу «ВАЗ - 21103» н.з НОМЕР_2 визнано винним у ДТП. В результаті якого, було пошкоджено транспортний засіб «RENAULT logan», номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу ОСОБА_2 на праві власності.

Згідно висновку про оцінку майна №Д28/06/16 від 23.06.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT logan станом на 23.06.2016 року складає 9255,19 грн. Крім того, ними були витрачені кошти на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 850,00 грн. та витрати на поштове відправлення документів на адресу ОСОБА_3 в сумі 32,50 грн.

Після уточнення позовних вимог, позивачі просили суд: стягнути на користь ОСОБА_2 з ПрАТ « УПСК» матеріальну шкоду у розмірі 10137,69 грн., моральну шкоду в розмірі 506 грн.88 коп.; з ОСОБА_3 моральну шкоду 9493,12 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2018 року позовні вимоги позивачів задоволено частково. Стягнуто із ПАТ « УПСК» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 10 137,69 гривень, моральної коди - 506,88 гривень, судовий збір - 413,41 гривень. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної коди - 1 493,12 гривень, судовий збір - 413,41 гривень. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «УПСК» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, поставила питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ПрАТ «УПСК» та ухвалення нового рішення про відмову в їх задоволенні. В мотивування зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог законодавства стягнув з ПрАТ «УПСК» у відшкодування матеріальної шкоди суму франшизи в розмірі 500 грн. та суму втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 2431 грн.28 коп. Судом першої безпідставно стягнуто витрат на проведення експертизи в сумі 850 грн., та не враховано, що представник відповідача здійснив огляд транспортного засобу та склав акт. Крім того, представник відповідача вважає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачами тілесних ушкоджень в результаті ДТП, наявність яких є підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_2, як власник автомобіля не звертався до ПрАТ «УПСК» з повідомлення про ДТП та заявою про отримання страхового відшкодування. Крім того суд першої інстанції при ухваленні рішення вийшов за межі позовних вимог та стягнув шкоду на користь позивачів не в солідарному порядку, як просили позивачі, а з кожного відповідача окремо.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем ПрАТ «УПСК» лише в частині стягнення збитків та моральної шкоди з ПрАТ «УПСК», в іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.06.2016 о 18.30 годині за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Спаська сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ - 21103», держ знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «RENAULT logan», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, що встановлено постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2016 року, якою притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності ( а.с. 8).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «RENAULT logan», номерний знак НОМЕР_1, він належить на праві власності ОСОБА_2.( а.с.139).

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_3 ( а.с. 8).

Висновком автотоварознавчого дослідження №Д28/06/16 від 23.06.2016 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT logan», номерний знак НОМЕР_1, станом на 23.06.2016 року складає 9255,19 грн.( а.с. 10-21).

Квитанцією №005702 від 21.06.2016 року підтверджено оплату позивачем ОСОБА_2 послуг експерта- товарознавця в розмірі 850,00 грн. (а. с. 22).

Фіскальним чеком №0726 від 22.06.2016 року підтверджено витрати на поштове відправлення документів відповідачу ОСОБА_3 в сумі 32,50 грн. (а. с. 23).

Згідно полісу обов'язкового страхування № АІ/9483722 від 26.05.2016 року ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ( а.с. 136).

Звертаючись до суду із позовними вимогами позивачі посилались на те, що в результаті скоєного ДТП з вини ОСОБА_3, цивільна правова відповідальність якого була застрахована, їм завдано матеріальних збитків та моральної шкоди, яку у розмірі 10137, 69 грн., просили стягнути зі страхової компанії та моральну шкоду - 506,88 грн., а решту з винної особи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, стягнув завдані матеріальні збитки зі страхової компанії, зменшивши загальний розмір моральної шкоди до 2000 грн., стягнувши з ПрАТ «УПСК» 506,88 грн. та решту з винної особи.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно відшкодування завданої позивачам шкоди в результаті ДТП.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як видно з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням суду з ПрАТ «УПСК»и на користь позивача стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 10 137,69 гривень, яка складається: сума матеріального збитку 9255,19 грн., витрати за проведення експертного дослідження та витрати на поштове відправлення документів на ім'я ОСОБА_5 -32,50 грн.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно полісу обов'язкового страхування № АІ/9483722 від 26.05.2016 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «УПСК». Умовами укладеного полісу сторонами встановлений розмір франши 500 грн. ( а.с.136).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

З огляду на розмір матеріальної шкоди стягнутих зі страхової компанії, він не зменшений на розмір франшизи, обумовлений полісом.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є слушними та такими, що заслуговують на увагу суду, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми франшизи з ПрАТ «УПСК» таким, що не ґрунтується на законі у зв'язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача в частині безпідставного стягнення із страхової компанії втрати товарної вартості транспортного засобу такими, що заслуговують на увагу.

Висновком експертного авто- товарознавчого дослідження №Д28/06/16 від 23 червня 2016 року розрахована матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля марки «RENAULT logan», номерний знак НОМЕР_1, яка становить 9255,19 грн. та складається із: вартості ремонтних робіт -1281 грн., вартості матеріалів -2741.01 грн., вартості замінених деталей 2801.90 грн., та втрати товарної вартості - 2431.28 грн. ( а.с.15-16).

Відповідно до вимог п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV 32.7 не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що стягнення судом першої інстанції суми втрати товарної вартості у розмірі 2431,28 грн. зі страхової компанії ПрАТ «УПСК» не відповідає законодавству.

Проте, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача про стягнення на користь позивача ОСОБА_2 судових витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 850 грн., такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 та ст.1166 ЦК України під майновою шкодою, завданою фізичній особі, яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, маються на увазі втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Як видно з матеріалів справи та тексту позовної заяви, для обґрунтування заявлених позовних вимог про відшкодування майнової шкоди позивач замовив висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № Д28/06/16 від 23 червня 2016 року, тобто поніс витрати, які знаходяться в причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою. За виготовлення якого сплачено 850 грн.( а.с.22).

Саме висновком експертного авто товарознавчого дослідження, проведеного судовим експертом ОСОБА_7, встановлено суму матеріальної шкоди, спричиненої позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП транспортному засобу «RENAULT logan», тому посилання відповідача про те, що представник страхової компанії протягом 10 робочих днів з дня звернення позивача ОСОБА_1 оглянув зазначений автомобіль та склав Акт його огляду, що на думку апелянта виключає можливість стягнення з відповідача коштів на проведення експертного дослвідження, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки зазначеним Актом не встановлено суму матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, а лише підтверджено наявність механічних пошкоджень автомобіля« RENAULT logan».

Крім того, з метою виклику відповідача під час проведення огляду транспортного засобу при замовленні експертного дослідження позивачем витрачено кошти для сповіщення відповідача у розмірі 32,50 грн, що також відносяться до збитків.

Витрати, за проведення авто товарознавчого дослідження та витрати за виклик відповідача за своєю правовою природою відносяться до майнових витрат пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою, тому підлягають стягненню з відповідача ПрАТ «УПСК».

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_2 не звертався до ПрАТ «УПСК», ні з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ні з заявою про страхове відшкодування, а отже не має права на страхове відшкодування, колегія суддів вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху України ОСОБА_1, як особа, яка на законних підставах керувала транспортним засобом 11 червня 2016 року о 18-30 год. звернувся до ПрАТ «УПСК» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а отже посилання апелянта про порушення ОСОБА_2 встановленого законодавством порядку отримання страхового відшкодування не заслуговують на увагу.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1, який керував транспортним засобом« RENAULT logan», що належить на праві власності його батькові ОСОБА_2 11 червня 2016 року об 18-30 год. повідомив ПрАТ «УПСК» про подію ДТП та відповідно до Акта огляду транспортного засобу від 21.06.2016 року транспортний засіб «RENAULT logan», номерний знак НОМЕР_1 був оглянутий представником ПрАТ «УПСК» та встановлено наявні у нього механічні ушкодження. ( а.с. 137-138).

Крім того, з тексту самого повідомлення видно, що ОСОБА_1 зазначив, що власником даного автомобіля є ОСОБА_2 та надав усі необхідні документи для вирішення питання про призначення та виплату страхового відшкодування ( а.с.109). Тому, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника відповідача в апеляційній скарзі, що позивач ОСОБА_2 не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування, за наявності заяви його сина, який керував транспортним засобом, поданої в інтересах власника. Жодних доказів про прийняте рішення, протягом строку, передбаченого законом для проведення страхової виплати відповідачем не проведено. Навіть при зверненні до суду із позовом, відповідач не вчинив жодних дій, направлених на виконання зобов'язань за укладеним полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Тому, посилання представника відповідача, що власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 не повідомив про факт ДТП та не звертався до відповідача із вимогою про відшкодування завданих збитків, не можна визнати обґрунтованими.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги ПрАТ «УПСК» про безпідставне про стягнення з моральної шкоди в розмірі 506.88 грн. на користь позивача ОСОБА_2, з огляду на наступне.

Згідно положення ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивачем ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральних страждань, завданих здоров'ю, яка підлягає стягненню зі страхової компанії. Крім того, власник транспортного засобу «RENAULT logan», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 під час ДТП не перебував у транспортному засобі, що виключає можливість отримання ним ушкодження здоров'ю від ДТП. А отже, вимоги про стягнення моральної шкоди з ПрАТ «УПСК» не ґрунтуються на законі, тому не підлягають задоволенню, а рішення в цій частині підлягає - скасуванню.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи, що відповідно до вимог п.п.1,3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди та ухвали в цій частині нове рішення про їх часткове задоволення та стягнення на його користі матеріальної шкоди у розмірі 7206,41 грн., виходячи з розрахунку (10137,69 - 500 грн. Франшиза та - 2431,28 грн. втрата товарної вартості). В задоволенні стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 слід відмовити.

Згідно положення ч.13 ст.141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції при ухваленні нового рішення здійснює розподіл судових витрат. Колегія суддів дійшла висвноку про стягненя із ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 279,88 грн., відповідно до розрахунку ( 7206,41х413,41/10644,57) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

В іншій, не оскаржуваній частині рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2018 року не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» -задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2018 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 7206 ( сім тисяч двісті шість) грн. 41 коп.

В стягненні із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 506,88 гривень відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 у відшкдування витрат зі сплати судового збору в розмірі 279, 88 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 10 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: