Справа № 344/1441/18
Провадження № 2/344/2257/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про зняття арешту нерухомого майна, позовом ОСОБА_2 до ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про зняття арешту нерухомого майна, позовом ОСОБА_3 до ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про зняття арешту нерухомого майна,-

Керуючись ст. ст. 89, 263-265, 268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.03.2018 року (а.с.48-50), звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, на обґрунтування якого вказав, що він, у співвласності з ОСОБА_2 (1/2 частки), та ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_3, свідоцтво про зміну імені НОМЕР_1 від 02.09.2011 року, актовий запис № 130) (1/4 частки), володіє правом власності 1/4 частки належної їм квартири з адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 24.05.2002 року. 02.01.2018 року при отриманні Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, позивачу стало відомо, що відповідно до постанови серії АА №535215 від 15.09.2004 року, ухваленої Івано-Франківським МВ ДВС Івано-Франківського МУЮ, накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Підстава накладення арешту - примусове виконання судового наказу № 10320 від 31.08.2004 року стосовно боржника ОСОБА_5, який не являється власником арештованого майна та не був власником майна на момент накладення арешту. Будь-яке виконавче провадження, де ОСОБА_1, ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 є боржниками - відсутнє. Зазначає, що боржник ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_2, та 15.08.2000 року шлюб між ними розірвано. З метою розподілу належного подружжю спільного сумісного майна, а саме квартири, 24.07.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір дарування частини квартири, згідно з якого довіритель (ОСОБА_5) подарував, а обдарована (ОСОБА_2) прийняла у дар належну довірителю 1/4 частину квартири АДРЕСА_1. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Фрич Р.І. та зареєстровано в реєстрі № Д-1076. Реєстрація за даним договором відбулась 07.11.2003 року Івано-Франківським ОБТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 07.11.2003 року. Таким чином, належне боржнику ОСОБА_5 право власності на 1/4 квартири з 24.07.2003 року перейшло до ОСОБА_2, яка на даний час володіє 1/2 часткою квартири.

Державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ неправомірно накладено арешт на майно, оскільки на час винесення постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, тобто на 15.09.2004 року, боржник ОСОБА_5 не володів правом власності (співвласності) на даний об'єкт нерухомого майна так як відчужив свою частку спільної сумісної власності 24.07.2003 року, уклавши договір дарування. Зазначає, що наявність запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна порушує права позивача як співвласника квартири, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. На підставі наведеного просив суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 (розмір частки 1/4), ОСОБА_2 (розмір частки 1/2), та ОСОБА_3 (розмір частки 1/4), накладений ВДВС Івано-Франківського МУЮ постановою серії АА № 532515 від 15.09.2004 року, реєстровий номер обтяження 1315198.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з аналогічними ОСОБА_1 позовами (а.с.34-36, 59-61), просили зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 (розмір частки 1/4), ОСОБА_2 (розмір частки 1/2), та ОСОБА_3 (розмір частки 1/4), накладений ВДВС Івано-Франківського МУЮ постановою серії АА № 532515 від 15.09.2004 року, реєстровий номер обтяження 1315198.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.03.2018 року дані позови третіх осіб було об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримав, просив позов задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутності.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник відповідача ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», та представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Івано-Франківського МВ ДВС Івано-Франківського МУЮ Івано-Франківської області судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 109699458 від 02.01.2018 року, ОСОБА_1 (1/4 частки), ОСОБА_2 (1/2 частки) та ОСОБА_3 (1/4 частки) на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Постановою серії АА № 532515 державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 15.09.2004 року про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, при примусовому виконанні наказу № 10320, виданого 31.08.2004 року Господарським судом про стягнення з ОСОБА_5 в користь ДП «Івано-Франківський КХП» - 27057,67грн. заборгованості, 270грн. державного мита, та 118 грн. витрат за надані інф.-тех. послуги, накладено арешт все майно, що належить боржнику ОСОБА_5, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати її відчуження (а.с.13), що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 109699458 від 02.01.2018 року (а.с.11-12).

Згідно з копією свідоцтва на право власності на житло від 24.05.2002 року, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_5 - чоловіку, ОСОБА_3 - дочці, ОСОБА_1 - сину в рівних долях (а.с. 14).

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 15.08.2000 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого Відділом РАГС Івано-Франківського міськвиконкому 15.08.2000 року (а.с.15).

Згідно з копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 02.09.2011 року ОСОБА_3 змінила ім'я на ОСОБА_3 (а.с.18).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 статті 317 ЦК України визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до п. 5.1.4. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, стягнення може бути звернено на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності.

З копії договору дарування частини квартири від 24.07.2003 року, посвідченого приватним натаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрич Р.І., зареєстровано в реєстрі під № Д-1076, ОСОБА_5 подарував а ОСОБА_2 прийняла у дар належну ОСОБА_5 1/4 (одну четверту) частину квартири під АДРЕСА_1 (а.с.16).

Реєстрація права власності за договором дарування частини квартири від 24.11.2003 року відбулась 07.11.2003 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Івано-Франківським ОБТІ від 07.11.2003 року № 1932335 (а.с.17).

Таким чином, до ОСОБА_2 з 24.07.2003 року перейшло належне боржнику ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину квартири, та яка по на даний час володіє 1/2 часткою квартири під АДРЕСА_1.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Оскільки позивач та треті особи не є боржниками виконавчого провадження в межах якого було накладено арешт на належне їм нерухоме майно. На час винесення постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 15.09.2004 року, боржник ОСОБА_5 не володів правом власності (співвласності) на даний об'єкт нерухомого майна так як відчужив свою частку спільної сумісної власності 24.07.2003 року, уклавши договір дарування з ОСОБА_2 Тому правових підстав наявності, а також продовження арешту на майно немає, що вказує на незаконність перебування майна під арештом.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та враховуючи вищенаведене, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому позови слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 5, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»,ст.ст. 2, 13, 89, 141, 259, 264-265 ЦПК України -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про зняття арешту нерухомого майна - задовольнити.

Позов ОСОБА_2 до ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про зняття арешту нерухомого майна - задовольнити.

Позов ОСОБА_3 до ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про зняття арешту нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 (розмір частки 1/4), ОСОБА_2 (розмір частки 1/2), та ОСОБА_3 (розмір частки 1/4), накладений Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції постановою серії АА № 532515 від 15.09.2004 року, реєстровий номер обтяження 1315198.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова

Повний текст рішення складено 07 травня 2018 року .