Справа № 0417/3174/2012
Провадження № 6/202/33/2018
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про зміну способу виконання рішення суду по цивільній справі № 2/0417/2498/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Заява обґрунтована тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором OD12AK09150104 від 09.11.2006 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Mitsubishi, модель: Outlander, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: к.JMBXRCU5W7U000771, реєстраційний номер: ВН9751АХ, що належить на праві власності ОСОБА_1 (65000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вказане судове рішення, набравши законної сили в установленому законом порядку не виконано, по причині відсутності необхідних документів для реалізації предмета застави, відсутності попиту покупців. Враховуючи вищезазначене, заявник просив встановити наступний спосіб виконання рішення суду 02.03.2012 року по справі № 2/0417/2498/2012: стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 12219,81 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ № 205/52 від 09.02.2012 року складає 97636 грн. 28 коп., яка складається з 11686,67 дол. США - заборгованість за кредитом; 488,31 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 41,16 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3,67 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Інші положення рішення суду від 02.03.2012 року по справі № 2/0417/2498/2012 залишити без змін та видати виконавчі листи.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надавали, що в силу вимог статті 435 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідив матеріали справи, дав їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором OD12AK09150104 від 09.11.2006 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Mitsubishi, модель: Outlander, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: к.JMBXRCU5W7U000771, реєстраційний номер: ВН9751АХ, що належить на праві власності ОСОБА_1 (65000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення має спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року по цивільній справі № 6-1829цс15, яка є обов'язковою для всіх судів України.

Суд при вирішенні питання про зміну способу та порядку виконання рішення суду, не може змінювати саме рішення, що фактично просить заявник.

Встановлення судом порядку виконання рішення суду можливо у виняткових випадках та за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, і у розумінні ст. 435 ЦПК України, це мають бути виключні обставини.

При вирішенні питання про встановлення способу виконання суд повинен з'ясовувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів заяви, на даний час рішення суду не виконано через відсутність необхідних документів для реалізації предмета застави та відсутність попиту покупців. Разом із тим, ПАТ КБ «Приватбанк» взагалі не зазначено та не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Отже, дослідив наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволені вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про зміну способу виконання рішення суду, оскільки заявником не надано суду переконливих доказів, що підтверджують наявність виняткових обставин та таких, що утруднюють виконання рішення суду, доцільність і необхідність встановлення порядку виконання судового рішення відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України.

Крім того, представником заявника не було надано доказів на підтвердження того, що ПАТ КБ «Приватбанк» набуло статусу стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання вищезазначеного рішення суду, тоді як відповідно до ст. 435 ЦПК України ініціювати питання про зміну способу виконання рішення суду може стягувач чи державний виконавець.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про зміну способу виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 258, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про зміну способу виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.Г. Зосименко