Справа № 462/5458/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

з участю секретаря Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення доказів

встановив:

Позивачка 17.11.2017р. звернулася в суд з позовом до відповідачів, у якому просить визнати недійсним договір поруки, укладений 08.09.2014р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.04.2010 року між ОСОБА_4 та нею - ОСОБА_1, було укладено договір позики на суму 50 000 доларів США під 30% річних (2,5% місячних), на підтвердження якого Позикодавцю ОСОБА_4 нею була надана розписка. Оскільки зобовязання за вищезазначеною розпискою не було повністю погашено, ОСОБА_4 змусив її скласти ще одну розписку від 08.02.2013 року на суму, що складала частину неповернутого боргу та проценти за попередньою розпискою. Фактично гроші при укладенні цієї розписки від 08.02.2013 року не передавались. Так само на продовження позикових відносин вона була змушена ОСОБА_4 скласти розписку від 08.07.2014 року, яка також складала частину неповернутого боргу та проценти за попередніми розписками. Грошові кошти у сумі 150 000 доларів США 08.07.2014 року насправді передані не були. У липні 2017 року ОСОБА_4 предявлено позов до неї та ОСОБА_3, яким позивач просить Франківський районний суд м. Львова стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 4 079 875,84 грн. (чотири мільйони сімдесят девять тисяч вісімсот сімдесят пять гривень вісімдесят чотири копійки) на підставі розписки від 08.07.2014 року та стягнути солідарно з неї та ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 1 000 грн. (тисяча гривень) на підставі договору поруки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4Є 08 вересня 2014 року.Саме з цих обставин їй стало відомо про договір поруки укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 08 вересня 2014 року, дійсність якого вона заперечує. Стверджує, що договір поруки від 08 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є фіктивним, оскільки його метою є лише зміна підсудності, тобто можливість позивача застосувати ч.1ст. 113 Цивільного процесуального кодексу України та предявити позов не в межах територіальної підсудності відповідно до її місця проживання, а до Франківського районного суду м. Львова за місцем проживання ОСОБА_3 Крім цього, про те, що договір поруки укладений 08 вересня 2014 року між ОСОБА_4Є та ОСОБА_3 є фіктивним свідчить те, що вона не знайома із своїм поручителем. Фактично, ОСОБА_3 поручилась за виконання зобовязання незнайомої особи, що є незрозумілим з точки зору доцільності вчинення такого правочину для ОСОБА_3 Також дивною є та обставина, що відповідальність поручителя ОСОБА_3А за договором поруки від 08 вересня 2014 обмежується 1 000 грн. (однією тисячею гривень), в той час як сума основного зобовязання складає 150 000 доларів США (сто пятдесят тисяч доларів США). Станом на 08 вересня 2014 року сума поруки більш ніж у 1923 рази перевищує суму основного зобовязання, а станом на момент подання позову - у 3998 разів. Така неспіврозмірність дуже чітко вказує, що договір поруки укладався не з метою настання реальних правових наслідків, що обумовлені цим договором, та те, що сторони мали на меті аж ніяк не задоволення інтересів кредитора ОСОБА_4 у випадку невиконання нею зобовязання, що підтверджує фіктивність цього договору.

14.05.2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення доказів, в якій він просить призначити по даній справі технічну експертизу договору поруки від 08 вересня 2014 року та вимоги до ОСОБА_3 від 05.04.2017 року; для забезпечення проведення експертизи витребувати у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 оригінали договору поруки від 08 вересня 2014 року та витребувати у ОСОБА_4 вимогу до ОСОБА_3 від 05.04.2017 року.

В судовому засіданні представник позивачки дану заяву підтримав та просить задоволити її, на даний час, лише в частині витребування оригіналів вказаних документів.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 проти вказаної заяви заперечив.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилась, про причини неявки суду не повідомила, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, а від так суд вважає за можливе розглянути дану заяву без її участі.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує докази.

Згідно ч.6 ст.84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати суду докази (ч.ч.7-9 ст.84 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов»язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Оскільки обставинами, якими обгрунтовано позов є те, що оспорюваний договір був підписаний його сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не 08 вересня 2014 року, а незадовго до подання ОСОБА_4 позову до Франківського районного суду міста Львова, суд вважає, що заяву про забезпечення доказів слід задоволити та витребувати у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 оригінали договорів поруки від 08 вересня 2014 року та вимогу ОСОБА_4Єдо ОСОБА_3 від 05 квітня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 116, 118 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення доказів задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 оригінали договорів поруки від 08 вересня 2014 року та вимогу ОСОБА_4 до ОСОБА_3 від 05 квітня 2017 року.

Вказані документи слід надати Залізничному районному суду м.Львова у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: