Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2855/17 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/2855/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 березня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О. в м. Житомир,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначала, що з 2015 року по квітень 2017 року фактично перебувала у шлюбі з відповідачем, під час спільного проживання у сторін народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказувала, що на даний час не проживає разом із відповідачем, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Так як, батько дитини не бажає добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини, має мінливі доходи, просила стягнути з останнього 2000 грн 00 коп. щомісячно на утримання доньки, до досягнення дитиною повноліття та 1000 грн 00 коп. на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку та 300 грн. 00 коп. витрати на правову допомогу.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 15 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, розміром 2000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 20.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття та 1000 грн 00 коп. на утримання ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 20.11.2016 і до досягнення дитиною трирічного віку. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2018 року виправлено описку у судовому рішенні Житомирського районного суду Житомирської області від 15.03.2018 року. У абзацах другому та третьому резолютивної частини рішення суду вірно зазначивши, що стягнення аліментів з ОСОБА_2 підлягає починаючи з 20 листопада 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 20.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття, у задоволенні решти вимог - відмовити. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що у зв'язку із перенесенням важкої хвороби він не може знайти постійну роботу, знаходиться у важкому матеріальному становищі. Зазначає, що позивач із січня 2018 року влаштувалася на роботу у Державну Житомирську установу виконання покарань №8 та має постійний дохід, а тому судом першої інстанції неповно було з'ясовано усіх обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовж 2015-2017 років разом проживали та мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Сторони не можуть досягнути домовленості щодо порядку та способу виконання відповідачем обов'язку по утриманню малолітньої доньки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Встановивши, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дитини, відповідач має нерегулярний дохід, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини - 2000 грн 00 коп., судом першої інстанції не було враховано в повній мірі стан здоров'я та матеріальний стан відповідача, а саме те, що він переніс важку хворобу та на даний час не працює, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого та копією трудової книжки, у зв'язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини необхідно змінити, шляхом зменшення розміру аліментів стягнутих з відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2 000 грн щомісячно до 1 500 грн щомісячно.

Згідно ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу

Дана норма кореспондується із ч. ч. 2 - 4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 СК України, тобто поширює вказані правові норми і на правовідносини, що виникають між жінкою та чоловіком, які не перебувають у шлюбі між собою та мають спільну дитину.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України) .

З довідки наданої ОСОБА_1 під час розгляду справи в апеляційній інстанції вбачається, що вона працює в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань №8", її заробітна плата за березень 2018 року становить 5 175 грн., квітень - 7896,28 грн.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 не працює, доходу не має, а відтак висновок суду першої інстанції, що відповідач може надавати допомогу на утримання дружини в розмірі 1 000 грн щомісяця не грунтується на встановлених обставинах. Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_1 працює та отримує постійний заробіток.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 підлягає зміні, а розмір стягнутих аліментів зменшенню з 1 000 грн до 500 грн, що буде відповідати загальним засадам цивільного законодавства, а саме справедливості та розумності.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 березня 2018 року в частині стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінити з 2 000 грн до 1500 грн щомісячно, починаючи стягнення з 20 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Змінити рішення в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 з 1 000 грн до 500 грн щомісячно, починаючи стягнення з 20 листопада 2017 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 3-х років.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 23 травня 2018 року.

Головуючий

Судді