Справа № 673/1799/17
Провадження № 2/673/151/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя Дворнін О.С.

при секретарі судових засідань Болишевій М.О.

з участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно яке складається із житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, автомобіль марки ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску та автомобіль марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_2, 1991 року випуску. Згідно із заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 вказаний вище житловий будинок заповіла ОСОБА_2, а все інше майно заповіла позивачу ОСОБА_2. При зверненні до нотаріальної контори про оформлення автомобіля марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_2, 1991 року випуску позивачу було відмовлено, у зв'язку із відсутністю реєстраційного талону та вказаний автомобіль, крім того самого автомобіля у наявності у нього немає, оскільки як стверджує позивач він знаходиться у володінні відповідача ОСОБА_3, який незаконно заволодів транспортним засобом, а тому він просить суд задоволити його позовні вимоги .

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з наведених у позовній заяві вимог та просить їх задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно дост.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Згідно пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статтей387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, ще застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч.3 ст.397 ЦК України).

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно дост. 387 ЦК Україниособа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

В силу п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Новосілецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області, серії НОМЕР_3.

Згідно із заповіту посвідченого секретарем Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким житловий будинок з надвірними будівлями на земельні ділянки біля нього, які розташовані по АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2, а все інше майно заповіла ОСОБА_2

Так, позивач ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 успадкував грошові вклади з усіма відсотками та компенсаціями а також автомобіль марки ВАЗ-2107 , державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску.

Так, із довідки виданої регіонального сервісного центу в Хмельницькій області №31/22-3441 від 20.07.2016 року вбачається, що на автомобіль марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_2, 1991 року випуску був виданий лише тимчасовий талон при втраті свідоцтва про реєстрацію, однак на автомобіль марки ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску була здійснена реєстрація придбаного в торговельній організації та ОСОБА_4

Однак, на підставі вказаної довідки, суд не може зробити висновок про те, що автомобіль марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_2, 1991 року випуску на даний час перебуває у відповідача ОСОБА_3 в його користуванні. Оскільки інших доказів позивачем не надано, а при допиті свідка було з'ясовано, що у померлої був у власності оспорюваний автомобіль, але на даний час місце знаходження його не відоме.

Враховуючи, що будь яких переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, на підставі об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з'ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість та недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, викладаючи вступну та резолютивну частини рішення, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Складання повного рішення відкладено на десять днів з дня закінчення розгляду справи, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи, які при проголошенні рішення суду суддя не оголошує:

Позивач - ОСОБА_2, адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_2; паспорт серії НОМЕР_4, виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 02.02.1999;

Відповідач - ОСОБА_3 адреса: АДРЕСА_3, інші відомості відсутні.

Повне рішення складено 06.04.2018 року.

Суддя: О. С. Дворнін