АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2543/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1230/18Головуючий у 1-й інстанції Марущак Р. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

14 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі судді-доповідача: ОСОБА_1, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою голови правління Громадського руху "За розвиток і процвітання Глобинщини" на заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, громадської організації "ОСОБА_4 рух "За розвиток і процвітання Глобинщини" про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, громадської організації "ОСОБА_4 рух "За розвиток і процвітання Глобинщини" про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

З рішенням не погодився відповідач ОСОБА_4 організація "ОСОБА_4 рух "За розвиток і процвітання Глобинщини", подав на нього апеляційну скаргу.

У скарзі апелянт заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору. Підставами для цього вказує ту обставину, що ГО "ГР "За розвиток і процвітання Глобинщини" є не прибутковою організацією.

Вирішуючи питання обгрунтованості такого клопотання, апеляційний суд виходить з наступного.

Судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до статті 1 Закон України «Про судовий збір» (далі - Закон) судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами статей 133, 185, п. 3 ч. 4 ст. 356, п. 3 ч. 4 ст. 392 ЦПК України судовий збір належить до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справ, які несуть сторони в судах усіх рівнів, зокрема при розгляді позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги чи заяви про перегляд судових рішень.

Стаття 4 Закону установлює розміри ставок судового збору. При цьому розміри ставок судового збору так само залежать від характеристики об'єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (в деяких випадках - у поєднанні з характеристикою суб'єкта, який звертається до суду).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти ОСОБА_1» (Kreuzv. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У звязку із цим обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення від такої сплати (абз.2 п. 29 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції).

В рішеннях Європейського Суду з прав людини висловлена позиція, що держава вправі висувати свої вимоги щодо доступу до суду апеляційної інстанції (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства), 13 липня 1995, Серії A № 316-B).

В рішенні від 5 червня 2003 року Рейтер проти Німеччини по питанню прийнятності скарги, скарга визнана неприйнятною, що стосується пункта 1 Статті 6 Конвенції (доступ до правосуддя). Зобов»язання виплатити Конституційному суду 1 500 німецьких марок в якості авансу в рахунок судових витрат до того, як суд винесе по справі своє рішення, не є обмеженням права на доступ до правосуддя, яке само по собі несумісне з пунктом 1 Статті 6 Конвенции. Скарга визнана явно безпідставною.

Рішення суду щодо виконання вимог закону не є перекоджанням у доступі до правосуддя.

Враховуючи, що апелянт є юридичною особою, до матеріалів справи не додано жодного доказу, які б свідчили про те, що сплата судового збору є надмірним тягарем для апелянта, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, суд приходить до висновків, що зобов"язання апелянта сплатити судовий збір, не є порушенням ст. 6 Конвеції щодо доступу до суду.

Твердження апелянта в тій частині, що організаціє є не прибутковою, нічим не підтверджені, не надано жодних доказів про відустність рахунків та коштів на них.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт має сплатити при зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду 1824 гривні судового збору

Розрахунковим рахунком суду апеляційної інстанції є наступний: Отримувач: УДКСУ у м. Полтаві, ; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019, р/р 0002, код доходів бюджету: 22030101.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п"яти днів з дня надходженя до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити, а апелянту надати строк для усунення вказаних недоліків скарги, що не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 127, 185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання голови правління Громадського руху "За розвиток і процвітання Глобинщини" про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу голови правління Громадського руху "За розвиток і процвітання Глобинщини" на заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2017 року - залишити без руху та надати апелянту строк для усунення вказаних недоліків скарги, що не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення (у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи з дня складення повного судового рішення) в частині визначення суми судового збору, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, у випадках, передбачених нормами ст. 389 ЦПК України.

Суддя : /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1