Справа № 159/1114/18
Провадження № 2/159/532/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (м. Ковель вул. Незалежності, 80/14) до ОСОБА_3 (м. Ковель, вул. В. Кияна (Ватутіна), 74а/81) про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16.01.2008 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду та виданого виконавчого листа від 20.03.2008 року, з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з 04.02.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що з врахуванням зростання прожиткового мінімуму для дитини, вартості послуг та навчання сина на денній формі, вказаних коштів не достатньо для повноцінного забезпечення дитини. Крім цього, позивач вказує, що вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та отриманих коштів не вистачає для забезпечення дитині належних умов навчання та проживання. Відповідач іншої допомоги, крім сплати аліментів розмірі 200 гривень щомісячно, не надає та участі у вихованні сина не приймає, не забезпечує його матеріально, не сприяє духовному та фізичному розвитку дитини. Позивач зазначає, що відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.12.2017 року становить 1860 гривень. Відповідач працездатний, а тому здатний сплачувати аліменти, необхідні для забезпечення належного рівня життя дитини.

На підставі викладеного, позивач просила змінити розмір аліментів визначених рішенням Ковельського міськрайонного суду у справі № 2-390/08 та стягувати з ОСОБА_3 в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2018 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на предявлений позов не подав. Таким чином, у звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК ).

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ № 017484, виданого 16.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №11.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

З копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 098711, виданого 17.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, 17.07.2015 року уклала шлюб з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та після укладення шлюбу взяла собі прізвище чоловіка - Данилюк.

Згідно довідки № 273/03-6-38/18, виданої 22.02.2018 року в.о. начальника Ковельського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, встановлено, що на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби перебуває виконавчий лист, виданий Ковельським міськрайонним судом 20.03.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 04.02.2008 року до досягнення дитиною повноліття та заборгованість по аліментах, згідно матеріалів виконавчого провадження, станом на 20.02.2018 року, становить 1542, 86 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2017 року - 2027 грн.

Відповідач має вік 38 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у розмірі по 1000 грн. щомісячно.

Визначений розмір аліментів в сумі 1000 грн. щомісячно, на переконання суду, буде обєктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Враховуючи визначені ст. 182 СК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому вимога позивача про збільшення розміру аліментів починаючи з 01.02.2018 року не підлягає до задоволення.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 (м. Ковель вул. Незалежності, 80/14) до ОСОБА_3 (м. Ковель, вул. В. Кияна (Ватутіна), 74а/81) про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 (м. Ковель, вул. В. Кияна (Ватутіна), 74а/81, паспорт серії АС № 394883 виданий 20.03.1998 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області) на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області, та стягувати з ОСОБА_3 (м. Ковель, вул. В. Кияна (Ватутіна), 74а/81, паспорт серії АС № 394883 виданий 20.03.1998 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області) на користь ОСОБА_2 (м. Ковель вул. Незалежності, 80/14, паспорт серії АЮ № 271531, виданий 04.09.2015 року Ковельським РВ УДМС України у Волинській області, ІПН НОМЕР_1), аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по1000 (одній тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (м. Ковель, вул. В. Кияна (Ватутіна), 74а/81, паспорт серії АС № 394883 виданий 20.03.1998 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області) в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий ОСОБА_8