Справа № 487/1946/17
Провадження № 2/487/158/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17.05.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2017 року позивач звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про стягнення різниці між стягнутою сумою боргу за рішенням суду від 25 січня 2011 року та 11.09.2014 року та заборгованістю за кредитним договором №8Ф-8О від 05 квітня 2006 року станом на 03 жовтня 2016 року, яка складає 10444,65 доларів США, що еквівалентно 269779,65 грн., з яких 10444,65 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, та неустойку за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором №8Ф-8О від 05.04.2007 року у розмірі 374818,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 05.04.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 8Ф-8О (далі Договір), згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 35000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, з кінцевим строком погашення до 04.04.2012 року. ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав. Тому позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором до Заводського районного суду м. Миколаєва, яким 25.01.2011 року було ухвалено рішення у справі №2-1070-11 про стягнення з позичальника 304549,17 грн. (35884,54 доларів США і 17114,01 грн.) заборгованості за кредитним договором та 11.09.2014 року було ухвалено рішення у справі №487/1843/14-ц про стягнення з позичальника 150177,10 грн. (6734,54 доларів США та 69211,80 грн.) заборгованості за кредитним договором. Дані судові рішення набрали законної сили. Проте станом на 03.10.2016 року заборгованість за відповідачем не сплачена. Посилаючись на викладене, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 13.02.2018 року справу прийнято до провадження суддею Гаврасієнко В.О.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не зявився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.04.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 8Ф-8О (далі Договір), згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 35000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, з кінцевим строком погашення до 04.04.2012 року.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі.

Проте в порушення умов кредитного договору та діючого законодавства відповідач гне виконує належним чином взяті на себе зобовязання, що в свою чергу, є підставою для предявлення позивачем вимоги про виконання відповідачем боргових зобовязань.

Так, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором до Заводського районного суду м. Миколаєва, яким 25.01.2011 року було ухвалено рішення у справі №2-1070-11 про стягнення з позичальника 304549,17 грн. (35884,54 доларів США і 17114,01 грн.) заборгованості за кредитним договором та 11.09.2014 року було ухвалено рішення у справі №487/1843/14-ц про стягнення з позичальника 150177,10 грн. (6734,54 доларів США та 69211,80 грн.) заборгованості за кредитним договором. Дані судові рішення набрали законної сили.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Виходячи із системного аналізу статей525,526,599,611 ЦК України та змісту кредитних договорів, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу( правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-157цс16, у справі за № 6-1206цс15).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей526,599 ЦК.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Проте відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, заборгованість за кредитним довго ром становить 54328,31 доларів США, що еквівалентно 1403271,67 грн. та 374818,69 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту 27019,60 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків 27308,71 доларів США, неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобовязань 374818,69 грн. - станом на 03.10.2016 р.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6445,99 грн.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т) до ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1), про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» різницю між стягнутою сумою боргу за рішеннями суду від 25.01.2011 року і 11.09.2014 року та заборгованістю за кредитним договором №8Ф-8О від 05.04.2007 року станом на 03.10.2016 року, яка складає 10444,65 доларів США, що еквівалентно 269779,82 грн., з яких 10444,65 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та неустойку за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором №8Ф-8О від 05.04.2007 року у розмірі 374818,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 6445,99 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.О. Гаврасієнко