АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1819/18 Справа № 204/6539/17 Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В.В. Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі ПопазовійН.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Чечелівський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із даною скаргою, уточнила її та просить визнати дії державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТЮУ у Дніпропетровській області по ВП №55066306 в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - незаконними; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТЮУ у Дніпропетровській області по ВП №55066306 від 06.11.2017 року в частині арешту майна ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2; звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_3 шляхом зобов'язання Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області внести інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про звільнення квартири з-під арешту та заборони на її відчуження; заборонити в подальшому державним виконавцям Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області по ВП №55066306 накладати арешт, якщо сума її боргу не буде перевищувати 20 мінімальних заробітних плат. В обгрунтуванняпосилається на те, що відповідно до положень п.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. За ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», з січня встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200,00 гривень. Тобто, з урахуванням зазначених вимог закону при зверненні стягнення на єдине житло боржника сума заборгованості повинна перевищувати 64000,00 грн. Сума заборгованості, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_4, не перевищує зазначеної суми, а тому звернення стягнення на квартиру, яка є єдиним житлом не допускається.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року скаргу задоволено частково, визнано дії державного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області по ВП №55066306 в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 незаконними; визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області по ВП №55066306 від 06.11.2017 року в частині арешту майна ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2; звільнено з-під арешту квартиру за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області внести інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про звільнення квартири з-під арешту та заборони на її відчуження, в задоволенні решти вимог по скарзі ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового рішення про відмову в задоволення скарги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується письмовою розпискою скаржника ОСОБА_3 на аркуші 80, а також рекомендованими повідомлення про вручення судових повісток апелянту ОСОБА_2 та відділу державної виконавчої служби, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу частково скасувати, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 31 травня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист по цивільній справі №204/2968/15-ц за клопотанням ОСОБА_2 про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недостойним спадкоємцем, відповідно до якого визнано та дозволено примусове виконання на території України рішення (ухвали) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29 травня 2013 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недостойним спадкоємцем; стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати стягнуті за рішенням (ухвалою) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29 травня 2013 року, по сплаті послуг представника у розмірі 13998 грн. 25 коп., витрати по оформленню нотаріальної довіреності у розмірі 319 грн. 96 коп., витрати на переліт в розмірі 12508 грн. 56 коп., а також судові витрати пов'язані з розглядом цієї справи у розмірі 3619 грн. 95 коп., а всього 30446 грн. 72 коп. (а.с. 17).

Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 06 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження ВП №55066306 за виконавчим листом №204/2968/15-ц, виданим 31.05.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат у сумі 30446,72 грн. (а.с. 18).

Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 06 листопада 2017 року у вказаному вище виконавчому провадженні ВП №55066306 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, 30509,60 грн. (а.с. 19).

Вищевказаною постановою державного виконавця було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, що підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №102780134 від 06.11.2017 року (а.с. 20-21).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України в редакції, що діє з 15.12.2017 року, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

За ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», з 1 січня встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200,00 гривень.

Таким чином, з врахуванням зазначених вимог закону, при зверненні стягнення на єдине житло боржника сума заборгованості повинна перевищувати 64000,00 грн. Сума заборгованості, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_3 - 30509,60 грн., не перевищує зазначеної суми, а тому звернення стягнення на квартиру, яка є єдиним житлом боржника, не допускається.

Виходячи з викладеного, враховуючи непредставлення доказів наявності у боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_3 на праві власності іншого житла, окрім квартири АДРЕСА_3, - колегія приходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_3, яка підлягає задоволенню в частині визнання дій державного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області по ВП №55066306 в частині накладення арешту на вказану квартиру незаконними та визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області по ВП №55066306 від 06.11.2017 року в частині арешту майна ОСОБА_3 на дану квартиру.

Разом з цим, у пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" №5 від 03.06.2016 року зазначено, що на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

У вказаному вище пункті постанови Пленуму також роз'яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI).

Проаналізувавши наведені вище норми права та роз»яснення, колегія приходить до висновку, що вимога ОСОБА_3 про звільнення з-під арешту квартири не підлягає задоволенню та розгляду в порядку оскарження дій державного виконавця. Вказана вимога, за наявності підстав, може бути заявлена в порядку позовного провадження.

Крім того, вимога про зобов»язання ВДВС внести до відповідних реєстрів інформацію про звільнення квартири з-під арешту та заборони на її відчуження - перебуває за межами повноважень органів державної виконавчої служби та відноситься до компетенції державного реєстратора.

Таким чином, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині звільнення з-під арешту зазначеної вище квартири шляхом зобов'язання Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області внести інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про звільнення квартири з-під арешту та заборони на її відчуження; в задоволенні вимоги скарги ОСОБА_3 в цій частині необхідно відмовити. В іншій частині ухвалу необхідно залишити без змін.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року в частині звільнення з-під арешту квартири за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про звільнення квартири з-під арешту та заборони на її відчуження - скасувати.

В задоволенні вимоги скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця про звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_4, шляхом зобов'язання Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про звільнення квартири з-під арешту та заборони на її відчуження - відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді