РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/543/18

04 травня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Олійник П. В.

розглянувши в м.Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" третя особа яка не завляє самостій, щодо предмету спору Костопільський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить знати арешт з майна, а саме з будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, реєстраційний номер обтяження 12561721, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49410899, виданий 16.12.2017 року ВДВС Костопільського РУЮ.

В обґрунтування позовної заяви покликається на обставини викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не викликалась, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Костопільського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В ухвалі про відкриття провадження від 26.03.2018 року третій особі був наданий 5- ти денний строк з дня отримання даної ухвали суду та отримання позовної заяви, на подачу письмових пояснень щодо позову чи відзиву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали та копію позовної заяви третя особа отримала 06.04.2018 року, але письмових пояснень щодо позову чи відзиву станом на 04.05.2018 р. не надіслали.

Третя особа ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В ухвалі про відкриття провадження від 26.03.2018 року третій особі був наданий 5- ти денний строк з дня отримання даної ухвали суду та отримання позовної заяви, на подачу письмових пояснень щодо позову чи відзиву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали та копію позовної заяви третя особа отримала 06.04.2018 року, але письмових пояснень щодо позову чи відзиву станом на 04.05.2018 р. не надіслала.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 цієї статті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зі змістуст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зіст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що після смерті батька позивачки ОСОБА_4, відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

З реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 58,6 кв.м, житлова площа, 41,9 кв.м.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги. Однак через арешт майна накладеного виконавчою службою що належить ОСОБА_3, отримати документи на спадщину позивач ОСОБА_1неможе. Після звернення до Костопільського РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області ОСОБА_1 дізналася, що її батько отримав креди в ПАТ КБ «Приватбанк» стягнення якого проводилось в примусовому порядку, у зв'язку з чим накладено арешт на майно ОСОБА_3

З копії виконавчого листа №200/17339/15-ц виданого 09.11.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ, вбачається, що з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за договором №SAMDN0821 від 13.11.2012 року в сумі 24579, 50 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 петровича на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по оплаті третейського збору в сумі 500 грн. та 243.60 грн. витрати по оплаті судового збору за подання заяви про видачу виконавчого листа у сумі 243, 60 грн.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна НОМЕР_3 від 05.09.2017 року вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Костопільського РУЮ на все нерухоме майно померлого ОСОБА_3 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, серія та номер 49410899 від 16.12.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі смерті боржника.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Разом з тим, частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно доПостанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Даних щодо заміни сторони у даному виконавчому провадженні відсутні. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не звертається до суду із вимогою про визнання права власності, а лише про зняття арешту з будинку.

Таким чином суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, відповідно до ст.. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 39,40,59 Закону України « Про виконавче провадження», ст.ст. 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" третя особа яка не завляє самостій, щодо предмету спору Костопільський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2, про зняття арешту з нерухомого майна. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП. В. Олійник