Справа № 569/6962/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Глотовій П.В..

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу будинковолодіння,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2017 року до Рівненського міського суду звернувся ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу будинковолодіння. 16 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненою позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу будинковолодіння, витребування майна з чужого володіння.

В обґрунтування позову вказує, що 10 листопада 2016 року між ним та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу 1/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: м. Рівне, вул. Весняна, 9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № 2707 (надалі Договір 1). ОСОБА_3 того, 10 листопада 2016 року між ним та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу 9/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою, м. Рівне, вул. Весняна, 9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № 2701 (надалі Договір 2). Вказує, що відповідно до даних договорів він продав, а відповідач купила будинковолодіння відповідно до технічного паспорту «А-1>- в м. Рівне, вул. Весняна, 9, загальною площею - 53,7 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м. та надвірні будівлі «Б1» - сарай, «В»- льох, «Г»- вбиральня, «№1»- огорожа, «І» - замощення, «спт» - септик при цьому загальна сума договору становила - 123741,90 грн., що є значно заниженою ринковою ціною, по відношенню до ринкової ціни.Вказує, що підставою, учинення даних правочинів, було те, що відповідач ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 грубо та цинічно скористалася його безпорадним станом, а саме тим, що він в період з серпня по грудень 2016 року сильно зловживав спиртними напоями, а його дружина - ОСОБА_5 перебувала в с.Здовбиця, де постійно доглядала матір - ОСОБА_8, втерлися до нього в довіру, та шляхом обману та обіцянок схилили його на укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння за адресою м. Рівне, вул. Весняна, 9 - фактично скористалися тим, що він, перебуває під впливом тяжких обставини і вчинили правочин на вкрай невигідних для нього умовах. Зазначає, що відповідно до даних інтернет ресурсу «dom.ria.com», що перебувають у вільному доступі середня ринкова вартість такого буднику становить 786 667 грн., що майже в шість разів перевищує вартість укладених правочинів. ОСОБА_3 того, відповідно п. 4 оспорюваних договорів зазначено, що між сторонами проведено всі розрахунки, хоча жодної передачі коштів не відбувалося, ні до укладення даних договорів ні після виходу від нотаріуса. Також, на шахрайські схеми та не доброчесність покупця відповідача ОСОБА_3 вказує і той факт, що саме за її сприяння, його до вчинення договорів було повністю виготовлено, нові документи по даному будинковолодінню, а саме: технічний паспорт, відповідні довідки, правовстановлюючі і документи, та навіть новий паспорт громадянина України на імя ОСОБА_1, при цьому всі вищевказані документи завжди існували, ніколи не потребували відновлення, а через проблеми із алкоголем у нього, зберігалися в с. Здовбиця, під постійним контролем дружини. Вказує, що ще однією обставиною, яка вказує на недобросовісність покупця, відповідача ОСОБА_3, є те, що в оскаржуваних договорах відсутні будь які відомості про земельну ділянку на якій розміщено обєкт нерухомого майна, її розміри, а також правові підстави користування нею. ОСОБА_3 того, відповідно до п.11 вказаних, договорів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зобовязуються знятися із реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Хоча при цьому ОСОБА_5. дана обставина навіть не доводиться до відома, останню навіть не запрошували до нотаріуса, який мав би розяснити права та обов'язки сторонам в даному випадку. На підтвердження, того, що він на час вчинення правочину перебував у стані, який не давав можливості обєктивно оцінювати обстановку вказує і той факт, що вже 22.11.2016 року він самостійно звернувся за медичною допомогою, до КП «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» Наркологічний стаціонар, де й проходив реабілітацію від алкогольної залежності. Про неправомірну поведінку відповідача ОСОБА_3 по відношенню до нього свідчить і той факт, що саме відповідач ОСОБА_3, за допомогою алкоголю утримували його в стані сп'яніння в окремій квартирі, а саме за адресою м. Рівне, вул. Дозорцева, точної адреси не знає, Також, опосередковано на безпорадність його стану, і відсутності підтримки зі сторони дружини ОСОБА_5 вказує той факт, що остання в січні 2017 року подала заяву про розшук так як він тривалий час не виходив на зв'язок. Вказує, що в своїй сукупності, вищевказані порушення при укладенні та нотаріальному посвідченні договорів купівлі продажу, ставлять питання про визнання вказаних договорів недійсними та відповідно вимагають відновлення попереднього становища. У звязку з цим просить суд витребувати від відповідача ОСОБА_9 та передати йому у власність будинковолодіння №9, по вул. Весняній, в місті Рівне.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній та уточненій позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволені позову повністю. В письмових запереченнях на позовну заяву вказували, що на початку листопада 2016 року до неї зателефонував ОСОБА_1 та сказав що йому немає де жити так як його будинок в занедбаному стані, без вікон та без опалення. Попросив у мене притулку разом з ОСОБА_7 Вказує, що вона посилила їх до себе додому АДРЕСА_1. За час перебування в даній квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в загалі не вживали алкоголь. Будь коли виходили з квартири та повертались в неї, так як мали ключі. Коли вона попросила поїхати до дружини ОСОБА_10 та забрати всі документи на будинок,позивач категорично відмовився та сказав що не хоче мати з дружиною ніяких справ. Також довів до відома її про те, що вказане вище будинковолодіння не є спільною сумісною власністю з його дружиною ОСОБА_5 так як позивач даний будинок за адресою м.Рівне вулиця Весняна 9 отримав у спадок після смерті своїх батьків, та є його особистою приватною власністю і він має право вчиняти з даним будинком будь які дії без згоди своєї дружини. Тоді вона запропонувала ОСОБА_1 знайти йому будинок який влаштував би його по всім вимогам та обумовити суму доплати, на що ОСОБА_1 погодився. Після цього вказує, що вони поїхали і подивились кілька варіантів. Найбільше сподобався будинок в с.Бриків, вулиця Озерна 15, Корецького району. Після цього ОСОБА_1 попросив її допомогти йому виготовити нові документи на його будинок з метою продажу та покупки нового. Вказує, що документи вона разом з ОСОБА_1 виготовляли близько 15 днів. За цей час ОСОБА_1 не живав алкогольні напої, а почав їх вживати після отримання коштів на придбання будинку. Вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилась жодного разу, хоча належним чином повідомлялась про час, дату і місце проведення судових засідань. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначками на конвертах «за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки відповідач суду не повідомили, відзив не подав і сторони не заперечують проти продовження розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що з позивачем перебуває у шлюбі з 2008 року, проживали та зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. З серпня 2016 року обоє проживали в с. Здовбиця, де ОСОБА_5 доглядала свою хвору матір. Позивач ніде не працював, протягом подружнього життя сильно зловживав спиртними напоями. В листопаді 2016 року чоловік поїхав в м. Рівне упорядкувати будинок №9 по вул. Весняна. У грудні 2016 року вона почала його розшукувати, їй стало відомо від сусідів, що він пиячив та продав будинок. Не розуміючи як, оскільки паспорт позивача та всі документи на будинок були в с. Здовбиця, про що позивачу було відомо. Далі вона звернулася в поліцію про його розшук. Додатково суду пояснила, що з будинку пропали її особисті речі. При укладені договору купівлі-продажу було порушено її права, а саме без її згоди її знято з реєстрації в будинку №9 по вул. Васняна в м. Рівне. Вказані обставини, свідчать, що відповідач ОСОБА_3 скористалась безпорадним станом позивача, який сильно зловживав спиртними напоями, зробила всі дії щодо укладення правочину та купила будинок за ціною значно нижчою від ринкової вартості. Просила позов задовільнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно частин п'ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 10 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу 1/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: м. Рівне, вул. Весняна, 9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № 270. Також 10 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу 9/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою, м. Рівне, вул. Весняна, 9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за № 2701.

Відповідно до даних договорів Позивач ОСОБА_1 продав, а Відповідач ОСОБА_3 купила будинковолодіння відповідно до технічного паспорту «А-1> в м. Рівне, вул. Весняна, 9, загальною площею - 53,7 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м. та надвірні будівлі «Б1» - сарай, «В»- льох, «Г»- вбиральня, «№1»- огорожа, «І» - замощення, «спт» - септик при цьому загальна сума договору становила - 123741,90 грн..

10 листопада 2016 року між ОСОБА_11, яка діє від імені ОСОБА_12 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування земельної ділянки та договір дарування житлового будинку, які розташовані: Рівненська область, Корецький район, с.Бриків, вулиця Озерна, будинок 15.

Згідно квитанції Приватбанку від 11 листопада 2016 року на імя позивача ОСОБА_1 було надходження в сумі 24400 гривень.

Згідно товарного чеку від 11 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_3 придбала мобільний телефон за суму 569,00 грн. та передала його ОСОБА_1

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 давали суду показання, що вони бачили позивача до і після вчинення договору, він був в нормальному стані, спритні напої не вживав. Однак суд до показань свідків відноситься критично, оскільки всі свідки є знайомими відповідача ОСОБА_3 та були в тій чи іншій мірі причетні до укладення спірних договорів.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 надав суду показання, що він з серпня по грудень 2016 сильно зловживав спиртними напоями. Вказував, що йому потрібні були гроші для придбання спиртних напоїв, тому йому його друг запропонував продати будинок, але він йому сказав, що в нього немає документів, оскільки вони всі знаходились у його дружини. Це виявилось не проблемою і йому зробили нові документи. Пояснював, що відповідач ОСОБА_3 коли він проживав на найманій нею квартирою навідувалась до нього та привозила спиртне. Щодо отриманих коштів, то позивач вказав, що він дійсно отримав кошти на банківську картку в сумі 25 тисяч гривень та мобільний телефон, що це за кошти він не розумів. Потім лікувався від алкоголю.

Допитана в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 в якості свідка дала суду показання, що до неї передзвонив ОСОБА_7 і сказав, що мають проблему, оскільки в його друга дружина забрала всі документи і він хоче продати будинок. Коли вона запропонувала ОСОБА_1 поїхати до дружини забрати документи то він категорично відмовився це робити. Також зазначає, що ОСОБА_1 сказав її, що хоче почати нове життя продати будинок по вул.. Весняній та купити собі інше житло. Вказувала, що алкоголь позивачу вона йому не давала, а навпаки говорила йому щоб він не вживав спиртні напої.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. ОСОБА_3 того, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи у відповідачки ОСОБА_3 не має доказів проведення повного розрахунку з позивачем за придбане майно. А договір дарування є сумнівним, оскільки він укладений не з відповідачами, а з іншою особою, а тому не свідчить, що його укладення було здійснено з метою проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу. ОСОБА_3 того, щодо розрахунку, то суд звертає увагу на те, що на картку прийшло лише 24 400 тис. грн., а реального та повного розрахунку за договором купівлі-продажу будинковолодіння за адресою вул. Весняна, 9 в м. Рівне не було. Вказане, на думку суду, свідчить про порушеня ч. 5 ст. 203 ЦК.

Суд також звертає увагу на те, що майно відчужено з власності позивача на вкрай не вигідних умовах, ціна будинку значно занижена, як вбачається із договору купівлі-продажу вартість будинковолодіння становить 124991,00 гривень, однак з даних інтернет ресурсу «dom.ria.com», що перебувають у вільному доступі середня ринкова вартість такого буднику в м. Рівне становить 786 667 грн. та більше. Вказана інформація щодо ринкової вартості житлових будинків, розміщена в мережі інтернет, на думку суду, є загальновідомою.

У відповідності до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Із матеріалів справи вбачається перебування особи в тяжкому становищі: а саме лікуваня, що підтверджується довідкою №927 від 18.04.2017 року виданою комунальним закладом «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» Рівненської обласної ради згідно якої вбачається, що позивач з 23.11.2016 року по 06.12.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні.

Позивач до вчинення правочину не працював, до матеріалів справи надано розписку про борг від 27.01.2009 року згідно якої вбачається, що позивач позичив у ОСОБА_17 три тисячі доларів, кошти не повернув дану обставину підтверджувала в своїх поясненнях третя особа, дружина позивач ОСОБА_5

Безпорадність стану позивача також підтверджує той факт, що третя особа зверталась до правоохоронних органів із заявою про розшук ОСОБА_1, так як він тривалий час не виходив на звязок.

Суд звертає увагу на всі в сукупності обставини та приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 скористалась тяжким станом позивача, про вказане свідчить, що вона винаймала позивачу житло для проживання, надавала продукти, допомогла виготовити паспорт, документи на будинок, одразу після укладення оспорувальних договір купівлі-продажу оплачувала лікування від алкогольної залежності, та передала майно третій особі ОСОБА_18 на підставі договору дарування, а той в свою чергу на підставі договору купівлі-продажу передав будинковолодіння за адресою м.Рівне, вул. Весняна,9, ОСОБА_9, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тяжке становище позивача в період вчинення правочинів також підтверджується відсутністю коштів на проживання.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Суд звертає увагу, що спірне майно вибуло із володіння ОСОБА_1 поза його волею, тому позовну вимоги про витребування майна слід задовільнити.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

ОСОБА_3 того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу будинковолодіння - задоволити.

Визнати договір купівлі-продажу 1/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою м.Рівне, вул. Весняна,9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за №2707 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним.

Визнати договір купівлі-продажу 9/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою м.Рівне, вул. Весняна,9, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за №2701 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним.

Витребувати у ОСОБА_9 та передати у власність ОСОБА_1 будинковолодіння №9 по вул. Весняній, в місті Рівне.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання: 33000, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) суму судового збору в розмірі 1920,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2018 року

Суддя: С.П. Харечко