АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5060/17 Номер провадження 22-ц/786/1008/18Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Кривчун Т.О., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2017 року (час ухвалення рішення з 08:47:24 год. до 08:47:44 год., дата виготовлення повного тексту рішення 11.12.2017 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення у межах сум платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо виховання і утримання своїх дітей, проте відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає в добровільному порядку, а тому вона вимушена звернутись до суду.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.11.2017 року. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що справа розглянута без участі відповідача, який не отримав ні копії позовної заяви, ні повісток про виклик до суду. У зв'язку з цим відповідач не міг надати суду докази про свій стан здоров'я та матеріальний стан, які підтверджують об'єктивну неможливість надавати допомогу дитині.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 13 червня 2009 року у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №224, розірвано. Визначено місце проживання дитини з матір'ю ОСОБА_3 (а.с.3).

Від даного шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, разом з тим відповідач, як батько дитини, що зобов'язаний таку допомогу надавати, кошти на утримання дитини не надає, не виконує обов'язку, передбаченого ст.180 СК України. Посилаючись на встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

З таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується у повній мірі та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.

Згідно ч.2 ст.6 ЦПК України 2004 року ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Частиною першою ст.27 ЦПК України 2004 року передбачено право особи, яка бере участь у розгляді справи, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, тощо.

Порядок повідомлення судом учасників розгляду справи про час та місце судового засідання встановлений нормами глави 7 Розділу І ЦПК України 2004 року.

За приписами ст.127 ЦПК України 2004 року на суд покладений обов'язок невідкладно після відкриття провадження надіслати особам, які беруть участь у розгляді справи, копії ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також - копію позовної заяви із долученими до неї документами.

Наведених приписів процесуального закону суд першої інстанції не виконав, щонайменше у справі відсутні підтвердження їх виконання, у зв'язку з чим відповідач був позбавлений права заперечувати пред'явлені до нього вимоги, надавати відповідні докази.

До апеляційної скарги відповідач долучив такі докази: довідку від 28.07.2016 року про призначення йому 1-Б групи інвалідності за загальним захворюванням безстроково (а.с.34), висновок ЛКК № 27/2 від 20 січня 2017 року про те що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та нездатний до самостійного обслуговування (а.с.35), виписку з історії хвороби амбулаторного хворого від 25.01.2018 року про встановлення ОСОБА_5 діагнозу: артеріальна гіпертензія ІІІ ст. Хронічної хвороби нирок 5 стадії; гіпертензівно нефропатія, термінальна стадія хронічної ниркової недостатності пролонгірована заміщеної ниркової терапії (гемодіаліз) з 24.04.2016 року Вторинна анемія. Астенічний синдром. Діспепсія. СРК з закрепом. СН І в.2 ф.кл. (а.с.36), пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 видане 02.11.2016 року підтверджуюче призначення ОСОБА_2 І групи інвалідності (а.с.37), довідку Управління ПФУ Центрального об'єднаного управління ПФУ м.Миколаєва від 05.03.2018 року про отримання відповідачем пенсії по інвалідності в розмірі 1 953 грн. 19 коп. (а.с.38).

Зважаючи на те, що відповідач об'єктивно був позбавлений можливості надавати докази у справу, апеляційний суд відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України визнає за необхідне прийняти і дослідити ці докази для забезпечення принципу рівності сторін перед законом і судом, змагальності сторін (п.3,п.4 ч.2 ст.2 ЦПК України).

Дослідженням наведених письмових доказів у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 з липня 2016 року має першу групу інвалідності (підгрупа ІБ) по загальному захворюванню безстроково і є особою, яка потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування. У зв'язку з хворобою проходить сеанси гемодіалізу тричі на тиждень. З січня 2017 року по березень 2018 року ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності у розмірі 1 953 грн. 19 коп. щомісячно.

Позивач, стверджуючи у позові про наявність у відповідача регулярного доходу, жодних доказів про розмір і вид такого доходу суду не надала, клопотань про витребування доказів не заявляла.

У зв'язку із встановленим при вирішенні спору по суті апеляційний суд визнає доведеним, що відповідач інших доходів, крім пенсії по інвалідності, не має.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного Кодексу України.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами ст.182 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року) встановлені критерії, яким керується суд при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз положень глави 15 СК України свідчить про те, що спеціальними нормами закону не передбачена можливість звільнення одного з батьків від обов'язку утримувати дитину шляхом сплати аліментів у зв'язку із скрутним матеріальним становищем та за станом здоров'я.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1 860 грн., а з 01 липня 2018 року - 2 027 грн. Отже, відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів, який має бути стягнутий на малолітню дитину у разі задоволення позову, становитиме 930 грн., а з 01 липня 2018 року - 1 013 грн.

Враховуючи розмір пенсії, яку отримує відповідач, після відрахування мінімального розміру аліментів йому на проживання залишатиметься 1 023 грн. 19 коп., а з 01 липня 2018 року - 940,19 коп., що є меншим ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (1 373 грн., а з 01 липня 2018 року - 1 435 грн.).

За таких обставин задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини у певній частці від його доходу з урахуванням норми ч.2 ст.182 СК України призведе до того, що відповідач буде позбавлений можливості отримувати гарантований державою дохід у розмірі прожиткового мінімуму.

Позивач не надала у справу жодних доказів на підтвердження стану здоров'я дитини, її (дитини) матеріальне становище, розміру доходів, які отримує позивач, отже, апеляційний суд, оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог, виходить тільки з того, що місце проживання дитини згідно судового рішення визначене з матір'ю, а батько (відповідач) об'єктивно позбавлений можливості за станом здоров'я та у зв'язку із скрутним матеріальним становищем надавати матеріальну допомогу дитині у мінімальному розмірі, встановленому державою.

Враховуючи наведені вище обставини, предмет спору (стягнення коштів на утримання дитини), апеляційний суд, керуючись положеннями ст.5 ЦПК України, визнає за можливе визначити іншій ніж заявлений спосіб захисту порушеного права, а саме стягнути аліменти у твердій грошовій сумі на підставі ст.184 СК України. Розмір аліментів слід встановити у сумі 500 грн. щомісячно. На переконання апеляційного суду такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та забезпечить справедливий баланс інтересів сторін, оскільки позивач згідно ч.8 ст.181 СК України матиме право на отримання тимчасової державної допомоги.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2017 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.11.2017 року.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08.05.2018 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: Т.О.Кривчун

В.М.Триголов

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов