Справа № 604/638/17
Провадження № 4-с/604/3/18
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиськ скаргу ОСОБА_1 на дії Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась в суд з даною скаргою на дії Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в якій просила визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 від 07.03.2018 р., в рамках виконавчого провадження №55402964 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на кошти які знаходяться на рахунку № 848060 відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299, ) на ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий Підволочиським РВ УМВС 23.03.2006 р; Зобов'язати начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_3 зняти арешт з коштів на рахунку №848060, відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299, ) на ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, 02.06.1963 р. н., НОМЕР_2, виданий Підволочиським РВ УМВС 23.03.2006 р., накладеного на підставі постанови про арешт коштів боржника, головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 від 07.03.2018 р., в рамках виконавчого провадження №55402964.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 25 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54993459 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 6046,62 грн. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2 виданого Підволочиським районним судом Тернопільської області від 23 жовтня 2017 року. 07 березня 2018 року головним державним виконавцем Підволочиського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: всі відкриті рахунки та всіх інших рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення арешту та/або стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 ОСОБА_1 є працівником ТОВ «СЕ Борднетце Україна» та їй належить картковий рахунок для виплати заробітної плати № 848060, та за період з 01 січня 2018 року по 02 квітня 2018 року по даному рахунку було надходження виключно заробітної плати. Станом на 23 березня 2018 року на картку № 848060 накладено арешт. Оскільки на даний картковий рахунок заявник отримує виключно заробітну плату, яка є її єдиним джерелом доходу, то накладення арешту позбавляє її засобів для існування. З врахуванням наведеного, з метою захисту прав ОСОБА_1 просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд скарги в його відсутності. Заявлені вимоги підтримує.

Представник стягувача - ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Начальник Підволочиського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області до суду не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду скарги, подав до суду заяву про розгляд скарги в його відсутності. У задоволенні скарги просить відмовити. Крім того подали письмове заперечення на скаргу, в якому вказали, що арешт на всі рахунки боржника було здійснено для забезпечення реального виконання рішення суду. Закон України «Про виконавче провадження» не забороняє накладати арешт на кошти, які отримані із заробітної плати. Так, згідно ст. 52 цього Закону не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів боржника) або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Згідно відповіді ПАТ КБ Приватбанк № 20.1.0.0.0/7- 20180320/2326 від 21 березня 2018 року, яка надійшла до відділу ДВС 20 квітня 2018 року жодних відомостей про заборону стягнення на кошти, які містяться на даному рахунку не було. Враховуючи те, що у боржника відсутнє будь-яке майно, на яке б було можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, а тому з метою забезпечення реального виконання рішення суду та дотримання однієї із засад виконавчого провадження - «обовязковості виконання рішення суду» - просять у задоволенні скарги відмовити.

Згідно приписів ст.450 ЦПК України неявка державного виконавця, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець зобовязаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках (ст. 18 означеного Закону).

У відповідності з ч. ч. 1-2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Судом встановлено, що 07 березня 2018 року головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження №55402964 про стягнення з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2, коштів накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення арешту та/або стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів - 743223,79 грн.

Відповідно до даної постанови накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_1, що містяться на рахунку №848060, відкритому на її імя в ПАТ КБ «Приватбанк», що стверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» № 5UVD06HAHCVH2UCO від 27 березня 2018 року.

Згідно довідок ТОВ «СЕ Борднетце Україна» № 103-1 від 03 квітня 2018 року та № 955 від 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 є працівником ТОВ «СЕ Борднетце Україна», та їй належить картковий рахунок для виплати заробітної плати № 848060.

З довідки № TKLNETNTSOQAK54О, виданої 02 квітня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» убачається, що за період з 01 січня 2018 року по 02 квітня 2018 року по рахунку № 848060, належному ОСОБА_1, було надходження виключно заробітної плати. Баланс на початок періоду 170,00 грн., баланс на кінець періоду 1873,35 грн.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Водночас, як вбачається з довідки ТОВ «СЕ Борднетце Україна» № 955 від 02 квітня 2018 року на імя ОСОБА_1 відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок № 848060 для виплати заробітної плати ТОВ «СЕ Борднетце Україна»

Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 статі 70 означеного Закону визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунок заявника, з якого вона просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата останньої, та зважаючи на граничний розмір відрахувань із заробітної плати, встановлений для даного виду стягнення, що не може перевищувати 20% доходу, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 1, 18, 48, 56, 59, 68, 70 Закону України Про виконавче провадження», ст.ст. 18,447, 450, 451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задовольнити.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 від 07.03.2018 р., в рамках виконавчого провадження №55402964 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на кошти які знаходяться на рахунку № 848060 відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299, ) на ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, 02.06.1963 р. н., НОМЕР_2, виданий Підволочиським РВ УМВС 23.03.2006 р.

Зобов'язати начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_3, зняти арешт з коштів на рахунку №848060, відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299, ) на ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, 02.06.1963 р. н., НОМЕР_2, виданий Підволочиським РВ УМВС 23.03.2006 р., накладеного на підставі постанови про арешт коштів боржника, головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 від 07.03.2018 р., в рамках виконавчого провадження №55402964.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя - підпис

Копія вірна :

Суддя Підволочиського районного суду Н.Б. Сташків