Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 303/3356/16-ц

провадження № 61-4376св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І.М.,

учасники справи:

позивач - Закарпатський обласний благодійний фонд «Хесед Шпіра»,

відповідачі: Мукачівська міська рада Закарпатської області, приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Переста Яни Олександрівни,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Мукачівської міської ради Закарпатської області на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 грудня 2017 року у складі колегії суддів:

Бисаги Т. Ю., Фазикош Г. В., Готра Т. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Закарпатський обласний благодійний фонд «Хесед Шпіра» (далі - Благодійний фонд «Хесед Шпіра») звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради Закарпатської області, приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я. О. про визнання договору дійсним.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що 15 квітня 1998 року між Благодійним фондом «Хесед Шпіра» та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого остання отримувала все необхідне матеріальне забезпечення та догляд, їй надавалась матеріальна допомога на суму 114 025, 10 грн. Проте від нотаріального посвідчення договору ОСОБА_5 ухилилась внаслідок важкої хвороби.

Ураховуючи наведене, Благодійний фонд «Хесед Шпіра» просив визнати дійсним договір довічного утримання (догляду) від 15 квітня 1998 року, укладений між Благодійним фондом «Хесед Шпіра» та ОСОБА_5 щодо передання Благодійного фонду «Хесед Шпіра» квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2.

Представники відповідачів позов не визнали, вважають договір підробленим, так як на момент його укладення Благодійний фонд «Хесед Шпіра» не був зареєстрований.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 23 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний договір є нікчемним, оскільки він датований 15 квітня 1998 року, набувачем за ним є Благодійний фонд «Хесед Шпіра», який фактично створений у 1999 році. Крім того, договір містить посилання на норми Цивільного кодексу України, який набув чинності 01 січня 2004 року.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано дійсним договір довічного утримання (догляду) від 15 квітня

1998 року, укладений між Благодійним фондом «Хесед Шпіра» та ОСОБА_5, щодо передання ОСОБА_5 на користь Благодійного фонду «Хесед Шпіра» квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що сторонами спірного правочину було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, договір виконувався фактично, а нотаріальне його посвідчення не відбулося з об'єктивних причин - хвороби ОСОБА_5

У касаційній скарзі, поданій у 22 грудня 2017 року, Мукачівська міська рада Закарпатської області просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що 15 квітня 1998 року договір довічного утримання (догляду) не міг бути укладеним, оскільки Благодійним фондом «Хесед Шпіра» був зареєстрований лише 07 грудня 1999 року.

Крім того, спірний договір не містить оцінку майна, як необхідної складової та містить посилання на норми Цивільного кодексу України, який був прийнятий у 2003 році. Норма матеріального закону про визнання договору довічного утримання (догляду) дійсним не може бути застосовна, оскільки договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

27 березня 2018 року на електронну адресу Верховного Суду надійшов відзив Благодійного фонду «Хесед Шпіра».

Аргументи відзиву зводяться до того, що при укладенні спірного договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, даний договір фактично виконувався, а його нотаріальне посвідчення не відбулось з об'єктивних причин.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Установлені судом фактичні обставини справи свідчать про наступне.

Договір довічного утримання (догляду), укладений між Благодійним фондом «Хесед Шпіра» та ОСОБА_5., датований 15 квітня 1998 року. Набувачем за даним договором є Благодійний фонд «Хесед Шпіра». Угода нотаріально не посвідчена.

Предметом даного договору є квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 Право власності на вказані квартири за ОСОБА_5 оформлена на підставі рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 23 жовтня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Благодійний фонд «Хесед Шпіра»посилався на те, що в силу стану здоров'я, відчужувач за договором довічного утримання (догляду) ОСОБА_5 ухилялася від нотаріального посвідчення даного правочину.

За змістом статті 425 та частини першої статті 426 ЦК Української РСР за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Договір довічного утримання повинен бути нотаріально посвідчений (стаття 47 цього Кодексу).

Положеннями частин першої та другої статті 47 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня

1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі частини другої статті 47 ЦК Української РСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Тобто, для визнання судом угоди дійсною, необхідним є не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

Посилання позивача на стан здоров'я відчужувача за договором довічного утримання (догляду) ОСОБА_5 не свідчить про факт ухилення останньої від нотаріального посвідчення такого правочину.

Колегія суддів також враховує доводи касаційної скарги про те, що висновки апеляційного суду щодо приведення змісту у відповідність із чинним законодавством не узгоджуються

Так, оспорюваний договір довічного утримання (догляду)

від 15 квітня 1998 року містить посилання на статті 234-235 ЦК України, який набув чинності 01 січня 2004 року.

Висновок апеляційного суду про те, що Благодійний фонд «Хесед Шпіра» став у договірних відносинах правонаступником благодійного фонду «Магенавот», який припинив свою діяльність, а зміст договору від 15 квітня 1998 року приводився у відповідність із чинним законодавством України, тому остаточна його редакція містила посилання на норми нового Цивільного кодексу України, належним доказами не підтверджено.

За змістом статті 153 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Частина перша статті 45 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначає, що недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Враховуючи, що спірний договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, а позивачем не доведено факту ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди, також спірний правочин містить суперечності, підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання дійсним оскаржуваного договору довічного утримання (догляду).

Крім того, будь-які письмові докази на підтвердження того, що відбулось повне або часткове виконання договору відчужувачем, відсутні.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права і ухвалення нового судового рішення не потребує встановлення фактичних обставин справи, ухвалене апеляцінйим судом рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу Мукачівської міської ради Закарпатської області скасовано ухвалені в справі судові рішення та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимог, судові витрати покладаються на позивача.

У зв'язку із наведеним із Благодійного фонду «Хесед Шпіра» на користь Мукачівської міської ради Закарпатської області підлягає стягненню судовий, сплачений за подачу касаційної скарги у розмірі 2 756 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Мукачівської міської ради Закарпатської області задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 23 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 грудня 2017 рокускасувати.

Відмовити Закарпатському обласному благодійному фонду «Хесед Шпіра» у задоволенні позовних вимог до Мукачівської міської ради Закарпатської області, приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Переста Яни Олександрівни про визнання договору дійсним.

Стягнути з Закарпатського обласного благодійного фонду «Хесед Шпіра» на користь Мукачівської міської ради Закарпатської області судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 2 756 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська