АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року

м. Рівне

Справа № 556/2064/17

Провадження № 22-ц/787/703/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року, ухваленого в складі судді Котик Л.О., у справі № 556/2064/17,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів покликаючись на те, що рішенням суду від 26 листопада 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 50 грн. щомісячно не кожну дитину, але відповідач аліменти не сплачує, а для матеріального забезпечення належного рівня життя дітей є недостатньо.

Просить змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 для утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено.

Змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії МЮ №395007, виданий 29.01.2015 р., Володимирецьким РС УДМС України в Рівненській області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 рівненської області на користь ОСОБА_1

Вирішено питання про судовий збір.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання .

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки матеріальне становище позивачки погіршилось та збільшились витрати на утримання дітей тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду від 26.11.2015 року.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів встановивши його в сумі 830 грн., щомісячно на кожну дитину.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що не заперечує проти необхідності збільшення розміру аліментів. Вважає можливим визначити аліменти у розмірі 830 грн., оскільки 1500 грн. є досить великою сумою, яку він не зможе сплачувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 листопада 2015 року зобов'язано відповідача, сплачувати аліменти на користь позивача на утримання трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 гривень щомісячно, починаючи з 27.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум, необхідний для нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

На думку суду, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку одночасно є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки потребує значно більших витрат на її утримання.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В апеляційній скарзі відповідач погодився на збільшення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У встановленому законом порядку, належними та допустимим доказами відповідач не довів факт погіршення свого матеріального стану з часу призначення аліментів за рішенням суду та не спростував доводи позивача про погіршення її матеріального стану та збільшення витрат на утримання дітей і такі обставини не були встановленні при перегляді справи в апеляційному порядку.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, яких він зобовязаний утримувати.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов'язок обох батьків утримувати неповнолітніх дітей, погіршення матеріального становища одержувача аліментів, стан здоровя дітей та збільшення витрат на їх утримання дитини, те що відповідач є працездатним і може отримувати дохід, апеляційний суд вважає, що стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обовязків батьків щодо дитини та фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дітей через проживання останніх з нею.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що суд при постановлені рішення дав неправильну оцінку предявленим доказам не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року залишити без змін.

Судовий збір покласти на особу яка подала апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: