Провадження № 2/638/1008/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 батьком дитини Олександра, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні вимоги арґументує тим, що 16.08.2013 року уклала шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який розірвано заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.02.2017 року. Шлюбні відносини припинені в червні 2016 року. В липні 2016 року ОСОБА_1 познайомилась з відповідачем, який є громадянином ОСОБА_4. Сторони вступили у фактичні шлюбні відносини, проживали разом без реєстрації шлюбу у ОСОБА_4, так як позивачем не розірваний шлюб з ОСОБА_3 В жовтні 2016 року позивач завагітніла від відповідача та пізніше стала на облік до медичного закладу первинної медичної допомоги як вагітна. 20 грудня 2016 року ОСОБА_1 депортована з ОСОБА_4. 15 липня 2017 року народився син ОСОБА_5, проте у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції відмовлено у внесенні відомостей про батька ОСОБА_2, так як на момент зачаття дитини позивач перебувала у шлюбі з іншим чоловіком і дитина народилась до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу з останнім.

Сторони у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про слухання справи за її відсутності, позивач позовні вимоги просила задовольнити, відповідач позов визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.02.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 18.12.2017 року по справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якою доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Згідно висновку експерта №25 молекулярно-генетичної експертизи по встановлення батьківства громадянина ОСОБА_2 (KIRSCHMANN EUGEN) у відношенні дитини Олександра, народженого 15.07.2017 року ОСОБА_1 - вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком хлопчика Олександра, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менш 99,9999%.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 статті102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Преамбула та ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.126,128 СК України, ст.ст. 3,12,13,76,77,89,102,206, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрований Федеративна Республіка ОСОБА_4, Баварія, м.Еберсдорф бай Кобург, тимчасово мешкає: АДРЕСА_1) про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (KIRSCHMANN EUGEN), ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина ОСОБА_4 батьком дитини Олександра, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий