Справа № 633/437/17
Номер провадження 2/633/43/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2018 року Печенізький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Тимченко А.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Меденець Т.С.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги, Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3єва ОСОБА_4, третя особа Виконавчий комітет Печенізької селищної ради Харківської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просить визнати ОСОБА_3єва ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 23 по провулку Польовий в смт. Печеніги, Харківської області (далі за текстом, спірний житловий будинок), оскільки ця обставина обмежує її право власності, гарантоване статтею 321 Цивільного кодексу України.
Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі та просив задовольнити їх, з огляду на те, що ОСОБА_3єв Ю.М. в спірному будинку не проживає з 2015 року, належні йому речі в цьому будинку відсутні, витрат на утримання будівлі він не несе. Зазначав, що 19 листопада 2017 року комісією в складі депутата Печенізької селищної ради ОСОБА_5 та двох свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, було складено акт про те, що ОСОБА_3єв Ю.М. у вищевказаному житловому будинку не проживає. Також представник позивача посилався на те, що перешкод в користуванні житловим будинком відповідачу ОСОБА_2 не чинила, ОСОБА_3єв Ю.М. добровільно не проживав у цьому будинку, визначив собі інше місце проживання, а спірним будинком не користується понад шість місяців без поважних причин.
За відомостями наведеними Печенізькою селищною радою Печенізького району Харківської області в листі № 02-20/1141 від 21 грудня 2017 року, відповідач значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 22). Згідно зі зворотними поштовими повідомленнями,судові повістки, копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, копія ухвали про призначення підготовчого судового засідання по справі, копія ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а також копія позову з додатками не були отримані відповідачем за місцем реєстрації та були повернуті суду за закінченням строку зберігання (а.с. 32-33, 48-49, 54-55, 59-60, 65-66, 73-74, 75-76). Вживши всіх необхідних заходів для повідомлення відповідача щодо розгляду судової справи, за наявності відомого зареєстрованого місця проживання останнього, відповідно до статті 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає судовий виклик таким, що вручений відповідачу належним чином.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, відзив на позов та заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Печенізької селищної ради печенізького району Харківської області в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином (а.с. 31), через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 34).
Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд за згодою позивача розглядає справу за відсутності відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_1, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Як убачається з матеріалів справи, будинок № 23 по провулку Польовий в смт. Печеніги, Харківської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 відповідно до договору дарування серії АЕА № 352196 від 26.09.2001 року (належить ѕ частини спірного житлового будинку), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93095485 від 28.07.2017 року, рішенням Печенізького районного суду Харківської області по справі № 636/296/16-ц від 19.12.2016 року (визнано право власності на ј частину спірного житлового будинку) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93097066 від 28.07.2017 року (а.с. 6-10).
Договір дарування серії АЕА № 352196 від 26.09.2001 року укладено на дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_8.
25 вересня 2015 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу з «Мирошник» на «Рубльова» (а.с. 11).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 4052 від 20 листопада 2017 року в спірному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_3єв ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, але фактично за даною адресою не проживає (а.с. 12).
Згідно з актом, складеним 19 листопада 2017 року депутатом Печенізької селищної ради ОСОБА_5 в присутності сусідів: ОСОБА_6, ОСОБА_7 на предмет фактичного проживання громадянина ОСОБА_10єва Ю.М. у спірному житловому будинку, встановлено, що в цьому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_10єв Ю.М., але фактично зі слів сусідів станом на 19.11.2017 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13).
Свідок ОСОБА_11, будучи допитаним в ході судового розгляду справи, показав, що він є відчимом позивачки, при цьому він зазначав, що ОСОБА_3єв Ю.М. постійно проживав в будинку декілька років назад, на даний час проживає зі своєю співмешканкою за іншою адресою. Також стверджував, що приблизно з 2015 року кілька разів бачив відповідача у спірному будинку в якості гостя, відповідач постійно у цьому будинку не проживає, його особистих речей в будинку не має.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що відповідач - ОСОБА_3єв Ю.М. в спірному будинку не проживає приблизно з 2015 року, належні йому речі в цьому будинку відсутні, витрат на утримання будівлі він не несе, спільного господарства з позивачкою не має.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст.321 ЦК України).
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів, а саме: визнання права, припинення дії, яка порушує право. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.
Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сімї.
На час розгляду справи встановлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач не є членами сімї ОСОБА_2 у розумінні ст. 64 та ч. 4 ст. 156 ЖК України, у звязку з чим, суд захищаючи права власності позивачки, вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання відповідача такими, що втратив право на користування спірною квартирою.
Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно до положень статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи зазначене, те, відповідач у встановлений законом строк відзову на позов не надав, суд змушений розглядати справи на підставі наявних маріалах справи доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 11,12, 13, 258-259, 263-265, 273, 282, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3єва ОСОБА_4, третя особа Виконавчий комітет Печенізької селищної ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити повністю.
ОСОБА_3єва ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування житловим будинком № 23, який розташований за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, провулок Польовий.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом подачі заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного його тексту. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду або з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду складений 23.05.2018 року.

Суддя: А.М. Тимченко