САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1523/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.,

при секретарі Ажмяковій Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2012 року по справі №436/3694/12 стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 травня 2012 року. Відповідач звернула на виконання виконавчий лист за №2/436/824/12, виданий 24 травня 2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, шляхом подання відповідної заяви до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на підставі якого державним виконавцем Проник Є.О. було відкрито виконавче провадження. Під час розгляду вказаної вище цивільної справи позивач заявляв, що не заперечує проти стягнення з нього на користь відповідача аліментів. Позиція ОСОБА_1, як батька, була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачем щодо визначення розміру аліментів необхідних та достатніх для утримання спільної малолітньої дитини. Після винесення рішення позивач сам, добровільно, сплачував грошові кошти на утримання дитини. Починаючи з 2013 року ОСОБА_1 щомісяця передавав ОСОБА_2 на утримання доньки грошові кошти у розмірі 400 грн.. 3 2014 року особисто передавав аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця. З моменту ухвалення рішення матеріальне становище позивача значно змінилось, на теперішній час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від подружнього життя з якою має неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти проживають разом з позивачем та його дружиною та перебувають на його утриманні. Позивач не має можливості сплачувати аліменти у встановленому в суді розмірі на спільну з відповідачкою дитину в зв'язку з необхідністю утримання ще двох дітей. Крім того, позивач вважає, що рішення суду від 24 травня 2012 року ставить у нерівне становище його дитину від шлюбу з відповідачкою з дітьми від шлюбу з ОСОБА_5. Матеріальний стан позивача на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, оскільки змінився матеріальний стан його, як платника аліментів. Розмір його заробітної плати зменшився, після сплати аліментів залишається сума якої не вистачає на утримання ще двох дітей позивача, існує необхідність погашення заборгованості зі сплати аліментів, а тому він немає можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі в якому вони були встановленні судовим рішенням по цивільній справі №436/3694/12, тому позивач вважає що є всі правові підстави для зменшення розміру аліментів на утримання дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 з 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішенням законної сили.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити на підставі обставин, викладених у позові. Пояснив, що наразі не в змозі сплачувати встановлену судовим рішенням суму, оскільки має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів того, що він має на утриманні ще двох дітей, на момент стягнення аліментів вже була одна дитина, діти старше 3 років, тому мати повинна працювати і допомагати утримувати дітей. Сніжана навчається в театральному коледжі, їй потрібно харчуватися, також купувати театральні костюми. Після того як надійшов виконавчий лист, позивач припинив сплачувати аліменти, документи для порівняння він не надав, тому не можливо виявити, яка була заробітна плата і яка вона на теперішній час.

Приймаючи до уваги позицію позивача та представника відповідача дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10).

Неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом із відповідачем ОСОБА_2, перебуває на її утримані, що підтверджено в судовому засіданні сторонами та доказуванню не підлягає.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2012 року, стягнено аліменти з ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 до її повноліття на користь матері ОСОБА_2 у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.24-26)

На підставі примусового виконання виконавчого листа Самарського районного суду виданого 24.05.2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі ? частки всіх видів доходів, винесено постанову державного виконавця Самарського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 14.02.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника (а.с.11).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 24.01.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис №21 (а.с.9).

27 липня 2012 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №189 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 6, 7).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч.1 ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За своїм юридичним змістом положення ст.192 СК України не носять імперативного припису, а є нормами диспозитивними, тобто дають суду право, а не обов'язок на зменшення розміру стягуваних аліментів. Право на зменшення розміру аліментів, виникає тільки за наявності певних обставин, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, після ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, змінився його сімейний та матеріальний стан. Він уклав шлюб та в нього народилися дві дитини, котрі перебувають на його утриманні.

Зміна сімейного та матеріального стану позивача є підставою для зменшення аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2012 року.

Однак, враховуючи зміни у сімейному та матеріальному стані позивача, виходячи з засад розумності, справедливості та інтересів дитини, суд вважає, що зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 за рішенням суду на утримання дитини ОСОБА_4, можливо не до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як вимагає позивач, а до 1/5 частки його заробітку (доходу).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 182, 192 СК України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2) про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2012 року з ОСОБА_1 (іпн.НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши їх в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя О.П.Румянцев