Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 333/7386/17 Головуючий у 1 інстанції: Марко Я.Р.
провадження № 22-ц/778/2091/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 20 552,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач на підставі договору № НОМЕР_1 про користування електричною енергією від 21.10.2014р. поставляє електричну енергію відповідачу, який мешкає за адресою АДРЕСА_1.

08.06.2017р. при здійсненні рейдовою бригадою східного ВКАРН ЗМЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» перевірки дотримання споживачем правил користування електричною енергією встановлено факт самовільного підключення електропроводки до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку та комутація її з побутовою електричною установкою за допомогою дистанційного пристрою. Точка самовільного підключення від розриву фазного та нульового ввідних проводів з»єднана з після обліковою проводкою будинку в стіні за приладом обліку. Виявлене порушення зафіксовано Актом № 001441464 від 08.07.2017р., складеним у присутності споживача ОСОБА_3, на підставі якого визначено вартість не облікованої електроенергії у розмірі 20 552,28 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 20 552, грн. 28 коп., а також судовий збір у сумі 1 600 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду 24 травня 2018р. сторони не з»явились, будучи завчасно повідомлені про час, день та місце апеляційного розгляду, про що маються зворотні поштові повідомлення по отримання ними судових повісток, відповідно 03 та 02 травня 2018р.

ПАТ «Запоріжяобленерго» та ОСОБА_3 особисто ніяких клопотань та заяв до апеляційного суду не спрямували, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Заяву про перенесення розгляду справи подано адвокатом ОСОБА_4, який згідно з ордером від 14.04.2018р. представляє інтереси відповідача ОСОБА_3 Причинами вказує свою відпустку з 22.05.2018р. по 31.05.2018р. з відповідними проїзними документами, які підтверджують його відсутність у м. Запоріжжі у вказаний період. В заяві також вказує, що сам ОСОБА_3 не може з»явитись до суду за сімейними обставинами, про які не сповіщає та доказів не надає.

Проте, апеляційний суд зважує на наступне: справа відноситься до категорії малозначних; позивач не просив відкласти розгляд справи; у відповідача є три представники за нотаріально посвідченою довіреністю, один з яких - ОСОБА_5 26.03.2018р. знайомився з матеріалами цієї справи ( а.с. 37, 38), які могли з»явитись у судове засідання; сам ОСОБА_3 ніяких заяв не подав та доказів, що в нього є непереборні труднощі щодо явки до суду, не надіслав, тому, враховуючи завантаженість суддів цивільної палати Апеляційного суду Запорізької області, які працюють у кількості 12 замість штатної кількості 35 суддів та відкладення розгляду справ за безпідставними причинами може призвести до зволікання та тяганини, оскільки за наявними можливостями відкладення справ відбувається вже на серпень 2018р., апеляційний суд визнав можливим розглянути справу у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутності сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши нові докази, долучені відповідачем до апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності в порядку спадкування ОСОБА_3 ( а.с. 12).

21.10.2014р. між ПАТ «Запоріжжяобленерго» (енергопостачальник) та ОСОБА_3 (споживач) було укладено договір № 551301092, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов'язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором.

08.06.2017р. при здійсненні рейдовою бригадою східного ВКАРН ЗМЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» перевірки дотримання споживачем правил користування електричною енергією встановлено факт самовільного підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, та комутація її з побутовою електричною установкою при відключеному фазному післяоблікованому запобіжнику, виконане шляхом з'єднання з внутрішньою будинковою електричною проводкою за допомогою дистанційного пристрою, про що складено акт про порушення № 00141464 (а.с. 4).

Як вбачається зі змісту акту про порушення № 00141464 ОСОБА_3, який був присутній при складенні вказаного акту, від підписання акту відмовився.

20.07.2017р. було проведено засідання комісії з розгляду акту про порушення № 00141464 від 08.06.2017р., за результатом якого прийнято рішення, яке оформлене протоколом засідання комісії з розгляду акту порушень ПКЕЕ № 629.

Вказане засідання проходило за відсутності споживача. Комісією було прийнято рішення виконати розрахунок вартості не облікованої енергії згідно з пунктом 53 ПКЕЕН та у відповідності до п. 3.1.5 п. 3.3 б) Методики за 1 рік, а також затверджено розрахунок на суму 20 552,28 грн., виходячи з розрахованого обсягу 14457 кВт/год. (а.с. 6).

Доказів оскарження рішення комісії з розгляду акту про порушення № 00141464 від 08.06.2017р., яке оформлене протоколом, суду не надано.

Суд першої інстанції, з»ясувавши, що відповідно до розрахунку обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за актом № 00141464 від 08.06.2017р., вартість недооблікованої електроенергії становить 20 552,28 грн.;

факт самовільного підключення відповідачем електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, підтверджено матеріалами справи; доказів сплати відповідачем вартості недоврахованої електроенергії на суму 20 552,28 грн. саном на момент розгляду даної справи суду не надано, стягнув вказану суму з відповідача на користь позивача.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що з 2008р. в будинку ніхто не мешкає, що підтверджується довідкою квартального комітету та довідками про малий обсяг споживання електроенергії у цьому будинку, акт складено у його відсутності та засідання проведено без його участі, складання акту працівниками позивача відбувалось з порушеннями, а тому вважає, що вказані Акт та розрахунок збитку не можуть доводити скоєння ним порушення ПКЕЕН та розмір не облікованої електроенергії як такі, що не відповідають положенням ст. 53 ПКЕЕН та чинному законодавству.

Дослідивши вказані доводи, апеляційній суд встановив такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що суд, відкривши провадження у справі 16.02.2018р., визначив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження 19.03.2018р. ( з урахуванням виправлення описки ухвалою від 04.04.2018р. - а.с. 40) без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше, а також запропонував в 15-денній строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. В ухвалі роз»яснено право відповідача подати зустрічний позов, а також заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання ( а.с. 24).

Вказана ухвала отримання відповідачем ОСОБА_3 24.02.2018р. ( а.с. 26), але ані протягом 15 днів, ані до дати розгляду справи - 19.03.2018р. відповідач жодним правом не скористався, не подавши відзиву, зустрічного позову, заперечень та будь-яких доказів щодо свого невизнання позову.

Таким чином, суд вирішував спір за матеріалами справи, у яких мались лише докази сторони позивача.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (надалі по тексту - ПКЕЕН), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357.

Відповідно до пункту 1 ПКЕЕН ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Пунктом 48 ПКЕЕН визначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією.

Згідно з пунктом 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.

Акт - це офіційний документ правової чинності, що констатує (підтверджує) певні факти, події, пов'язані з діяльністю підприємств, установ чи їх структурних підрозділів, а недорахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використання якого споживачем здійснюється шляхом відповідного розрахунку через споживання електроенергії поза приладом обліку, а тому вона не врахована розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

ОСОБА_3 на підтвердження того факту, що у будинку за адресою АДРЕСА_1 він не проживає, надав апеляційному суду довідку квартального комітету від 22.03.2018р. ( а.с. 52), яку міг отримати та надати і раніше, до суду першої інстанції, оскільки для отримання таких довідок від квартального комітету ані перешкод, ані часу не потрібно - видаються одразу на вимогу мешканця.

Між тим, ця довідка не є доказом того, що ОСОБА_3 фактично там не мешкає, оскільки, будучи зареєстрованим за іншою адресою: АДРЕСА_2, сам зазначає в апеляційній скарзі своє фактичне місце мешкання: АДРЕСА_1 де і отримав судову повістку з викликом в судове засідання апеляційного суду.

Отже, вказана довідка квартального комітету не є доказом того, що ОСОБА_3 не проживає у вказаному будинку взагалі, або не користується цим будинком, або не надає право користуванням ним іншим особам тощо.

На зазначене вказує також і укладений ОСОБА_3 21.10.2014р. договір з енергопостачальною організацією на постачання електроенергії до вказаному будинку АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі наголошує на тому, що про відсутність споживання електричної енергії за цією адресою вказують такі документи: Акт виконаних робіт та збереження пломб від 23.11.2010р., у якому покази лічильника становлять 02391 ( а.с.50), у договорі від 21.10.2014р. - покази вказані 02840 ( а.с. 7), а в Акті про порушення від 08.06.2017р. - покази лічильника вказані 02987 кВт. Тобто за 7 роки відбулось споживання лише на 596 кВт.

Проте, вказані дані не можуть свідчить про саме таке дійсне споживання електричної енергії, оскільки виявлене 08.06.2017р. працівниками енергопостачальника порушення саме

і спрямоване на те, щоб споживати електричну енергію поза приладом обліку.

Отже, колегія вважає, що наданими документами не підтверджується той факт, що відповідач не користується будинком та електричною енергією, а лише підтверджує її безоблікове споживання останнім.

Крім того, апелянт зазначає, що при складанні Акту був присутній будівельник, який здійснював оздоблювальні роботи у його будинку, якому і була залишена копія Акту від 08.06.2017р. Але вказаний факт є також додатковим свідченням того, що будинок використовується.

В скарзі апелянт зазначає, що звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з приводу неправомірних дій його працівників під час перевірки його будинку, але доказів цим обставинам не надає, а саме: самого звернення, його вхідної реєстрації позивачем або поштового повідомлення про отримання позивачем, а також результатів його розгляду.

Вказує, що 31.07.2017р. отримав протокол засідання комісії від 20.07.2017р. з розгляду акту, яку проведено за його відсутності, але неправомірності дій комісії не оскаржував, зустрічний позов в цій справі або заперечення з цього приводу суду не подавав.

Акт на комісії розглянуто на 42 день, тобто в строки, передбачені ПКЕЕН.

Відповідно до п. 9 ПКЕЕН споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами.

Щодо самого порушення, то відповідач вказує, що працівники енергопостачальника вилучили дистанційний прилад, за допомогою якою, згідно зі складеним актом, здійснювалась комутація поза облікової електропроводки з побутовою електроустановкою. Але вважає, що без вилучення дистанційного пульту, який не встановлений і не вилучався, відсутні докази працездатності вилученого приладу, а тому і використання без облікової електроенергії за його допомогою.

Проте такі ствердження не відповідають положенням ПКЕЕН, згідно з якими споживач несе відповідальність вже за те, що безоблікова схема енергоспоживання влаштована у належному йому приміщенні або садибі, оскільки таке влаштування суперечить положенням ПКЕЕН. Тому, навіть якщо під час перевірки безоблікового споживання не відбулось, але наявні позаоблікові підключення та прилади, то це є підставою для складання відповідного Акту, передбаченого вимогами п. 53 ПКЕЕН.

Відповідач жодним чином не спростував наявність у нього встановленого під час перевірки підключення поза приладом обліку до електропроводки енергопостачальника, на неправильність визначеної схеми не посилався, оспорюючи лише переважно порядок складання акту та порядок його розгляду на комісії, що є другорядним по відношенню до наявності самого порушення. Та не може бути підставою для визнання його недійсним або таким, що не підтверджує сам факт порушення.

Згідно з п. 54 ПКЕЕН контроль за дотриманням цих ПКЕЕН у межах своїх повноважень здійснюють НКРЕКП, Міненерговугілля, Держспоживінспекція, Антимонопольний комітет та їх органи на місцях.

Але відповідач не надав даних, що звертався до цих компетентних органів з приводу неправомірних дій працівників позивача або щодо неправильної кваліфікації виявлених у нього пристроїв без облікового споживання електроенергії, або про відсутність встановленої працівниками схеми у його будинку тощо.

Тому підстав вважати, що позивач не мав права складати відповідний акт та у відповідності до цього вважати причетним споживача до безоблікового споживання електричної енергії у незаконний спосіб, не мається. А тому суд обґрунтовано визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, та правильно стягнув з відповідача на користь позивача суму вартості безоблікової енергії у визначеному за п. 3.1.5, п. 3.3 б) Методики в розмірі 20 552,28 грн. і за положеннями ст. 141 ЦПК України судові витрати.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 травня 2018р.

Головуючий:

Судді: