Справа № 229/1128/18
Провадження №2/229/434/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.08.2006р. в загальній сумі 85921,69грн, в тому числі заборгованість за кредитом 3273,04грн, заборгованість по процентам 73783,79грн, заборгованість за пенею та комісією 4297,16грн, штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500грн (фіксована частина), 4067,70грн (процентна складова). Також просять стягнути судові витрати 1762грн.

Обгрунтовують вимоги таким. Відповідно до укладеного з позивачем договору від 16.08.2006року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3200грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобов"язався погашати кредит, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах , передбачених цим Договором. Однак такі зобов"язання не виконував і станом на 28.02.2018року має заборгованість в сумі 85 921,69грн.

В судове засідання позивач не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позові зазначає, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банк. (а.с.2, 37)

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечує щодо розміру заборгованості за тілом кредиту в сумі 3273,04грн, однак вважає, що відсотки нараховані в завищеному розмірі. Просить відмовити в стягненні пені та завищених процентів.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України , якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася.

Суд встановив, що ПАТ КБ Приватбанк є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ КБ Приватбанк (а.с.20).

Суд встановив, що між ЗАТ КБ Приватбанк та відповідачем був укладений кредитний договір б/н від 16.08.2006 року, відповідно до умов якого, банк надав відповідачеві кредит на суму 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, із базовою процентною ставкою 36 % річних (а.с.8).

Відповідач ознайомлений і погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Погодився з тим, що заява разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.8).

Відповідно до п. 3.2 умов та правил надання банківських послугпісля отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема в виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с.9-14).

Суд встановив, що відповідач отримав суму кредитного ліміту у розмірі 3273,04грн., а зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту, відсотків по ньому належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 28.02.2018року по тілу кредиту 3273,04грн.

Оскільки відповідач не виконує умови договору щодо погашення кредиту, процентів за його користування, відповідно він порушив зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору і у позивача виникли підстави для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідач не оспорює суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3273,04грн. Суд не має обгрунтованого сумніву щодо добровільності визнання цієї обставини.

Отже вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню.

Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банка, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Як вбачається з заяви від 16 серпня 2006 року, сторонами кредитного договору погоджена базова процентна ставка по кредиту в розмірі 36% із розрахунку 360 днів на рік.

Позивачем не надано суду доказів виконання ним вимог п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо інформування відповідача про зміну формули нарахування процентів.

З розрахунку заборгованості за договором, який доданий позивачем до позову вбачається, що відповідач допустив прострочення сплати кредитних коштів в травні 2014року.

Тож за період з 30.05.2014 р. по 28.02.2018 р. кількість прострочених днів складає 1371, а сума по процентам за користування кредитом нарахована судом в розмірі 4487,28 грн., виходячи з такого розрахунку:

1) 3273,04. * 0,1% (денна відсоткова ставка) = 3,273 грн. * 1371 днів = 4487,28 грн.,

Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 16 серпня 2006 року станом на 28 лютого 2018 року визначений судом в такому розмірі 7760,32 грн.:

3273,04 грн. - заборгованість за кредитом, визначена позивачем і не спростована відповідачем;

4487,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом:

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені та комісії в сумі 4297,16грн та штрафу 4067,70грн, суд вважає не підлягають задоволенню.

Позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив, яку суму з нарахованої заборгованості за «пенею та комісією» в розмірі 4297,16грн. складає «пеня», а яку - «комісія», які за своєю правовою природою є різними складовими. Відсутність окремого розрахунку за цими складовими та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та комісії та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Дружківка .

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із пунктом 11 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Дружківка .

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1, яка проживає у м. Дружківка, пеня та штрафи нараховані, починаючи з серпня 2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (9,04%) в сумі 159,11 грн. (а.с.21).

Керуючись ст.ст. 2,11,12,13,76-81,133,141,259,263-265,268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" , яке знаходиться за адресою м.Київ, вул. Грушевського, буд 1Д, , рах.№ 3111, заборгованість за кредитним договором від 16.08.2006року станом на 28.02.2018року в загальній сумі 7760 (сім тисяч сімсот шістдесят)грн 32коп, в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 3273,04грн, заборгованість за відсотками 4487,28грн., також стягнути судові витрати в сумі 159 (сто п"ятдесят дев"ять ) грн. 11 коп.

В задоволені вимог про стягнення зі ОСОБА_1 на користь користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованості по відсоткам в сумі 69296,51грн, заборгованості за пенею та комісією в сумі 4297,16грн, штрафу в сумі 4567,70грн, судового збору в сумі 1602,89грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 05 червня 2018року.

Суддя: Т.Л.Панова

Повне судове рішення складено 05 червня 2018року.

Суддя: Т. Л. Панова