Справа № 751/2322/17 Провадження № 22-ц/795/679/2018 Головуючий у I інстанції - Маслюк Н. В. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Скрипки А.А., Шитченко Н.В.,

сторони:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2018 року (постановлена о 10:16, повний текст ухвали складено 13 квітня 2018 року) про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору та стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2018 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 751/1403/18 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди недійсною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, ухвалення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуваною ухвалою порушені вимоги п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України щодо об'єктивної неможливості розгляду даної справи, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини справи (факти), які є предметом судового розгляду. Заявник наголошує, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки згідно ч. 3 ст. 210 ЦПК України на стадії розгляду справи по суті провадження у справі зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу. Заявник зазначає, що розгляд справи триває вже майже рік і зупинивши провадження у справі суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.04.2018 - без змін. Доводи відзиву ґрунтуються на тому, що рішення у справі № 751/1403/18 безпосередньо впливає на вирішення даної справи, оскільки предметом цієї справи є розірвання депозитного договору та стягнення коштів за договором, який вже розірвано та кошти за яким направлені на погашення кредитної заборгованості за договором від 04.06.2007, суми заборгованості за яким є предметом розгляду справи № 751/1403/18, оскільки додатковою угодою, яка визнається недійсною, зменшено розмір заборгованості.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просив розірвати укладений між сторонами договір вкладу «Депозит Плюс на 12 мес.» від 20.05.2013 № SAMDN9172; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь: суму вкладу в розмірі 6 012 193,69 грн, процентів на вклад у сумі 2 558 147,24 грн, пеню в сумі 109 121 315,47 грн, 3% річних в сумі 298 962,51 грн та втрати від інфляції в сумі 1 270 516,54 грн.

Позов обґрунтовував тим, що спір між сторонами у справі виник у зв'язку з відсутністю суми вкладу вкладника у розмірі 6 012 19,69 грн на його особовому рахунку, відкритому банком на підставі договору вкладу, та незарахуванні відповідачем позивачеві процентів на вклад останнього. Відзначає, що на момент звернення до суду договір вкладу є чинним в силу його автоматичної пролонгації, він як позичальник виконав зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, 26.08.2015 мало місце неправомірне списання суми вкладу відповідачем з його особового рахунку. Таким чином, відповідачем допущені істотні порушення договору вкладу, що є підставою для розірвання цього договору, стягнення з відповідача суми вкладу, процентів, пені на підставі ЗУ «Про захист прав споживача» та нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 січня 2018 року закрите підготовче провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні 02 березня 2018 року.

Як вбачається із протоколу судового засідання від 02.03.2018 розгляд даної справи по суті розпочато 02.03.2018.

12.04.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 751/1403/18 за його позовом до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди недійсною, посилаючись на те, що рішення у справі № 751/1403/18 безпосередньо впливає на вирішення даної справи (а.с. 59-62 т. 2).

До вказаного клопотання відповідачем додано копію ухвали судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року про відкриття провадження у справі № 751/1403/18 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди недійсною, а також копію зазначеного позову (а.с. 64-67 т. 2).

Із копії позову вбачається, що 06.03.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсною Додаткової угоди № 3 від 20.05.2013 до кредитного договору № K4VIGE0000005 від 04.06.2007, укладеної між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст. 203, 215, 237 ЦК України. Позов обґрунтований тим, що директор філії «Київ Сіті» Скударь Р.В., укладаючи зазначену додаткову угоду від імені банку з ОСОБА_2, не мав повноважень на укладення будь-яких кредитних договорів (угод) та додаткових договорів (угод) до кредитних договорів (угод), оскільки в програмних комплексах довіреність № 3536 від 12.11.2009, на підставі якої він діяв, взагалі відсутня, проте наявна довіреність № 3536 від 07.09.2009, якою директор філії «Київ Сіті» Скударь Р.В. не уповноважувався банком на укладення кредитних договорів (угод) та договорів (угод) про внесення змін та доповнень до кредитних договорів (угод).

Постановляючи 13.04.2018 ухвалу про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції, посилаючись на приписи п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, виходив з того, що ухвалення судового рішення в даній справі можливе після підтвердження або спростування фактів, що мають преюдиційне значення для справи, в іншій справі, що розглядається в порядку цивільного судочинства, і рішення суду у справі № 751/1403/18 безпосередньо вплине на вирішення спору про розірвання договору та стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд через порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до п. 6. ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розглядати справу по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 210 ЦПК України перелік підстав для зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті є вичерпним і не передбачає зупинення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд даної справи по суті розпочато 02.03.2018, суд першої інстанції не мав законних підстав для задоволення клопотання представника КБ ПАТ «ПриватБанк» та винесення 13 квітня 2018 року ухвали про зупинення провадження у даній справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» у відзиві на апеляційну скаргу на те, що рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди недійсною (№ 751/1403/18) безпосередньо впливає на вирішення даної справи, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом зважаючи на неможливість зупинення провадження на стадії розгляду справи по суті із зазначених підстав в силу приписів ч. 3 ст. 210 ЦПК України.

Оскільки судом першої інстанції порушені норми процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, ухвала районного суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: