Ухвала

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 569/1221/16-ц

провадження № 61-8901зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., ОлійникА. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у порядку письмово провадження заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Журавель В. І., Закропивного О. В., Хопти С. Ф., у справі за позовом Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» (далі - асоціація «Рівнеагробуд») звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що до вересня 2004 року власником нежитлової будівлі - адміністративного будинку по вул. 16 Липня, 10 у м. Рівному була Рівненська обласна виробнича кооперативно-державна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд», правонаступником якої є асоціація.

15 липня 2004 року радою асоціації прийнято постанову про вступ асоціації до складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Агробуд-Рівне» (далі - ТзОВ «Агробуд-Рівне»), якому передано зазначене нежитлове приміщення - адміністративний будинок по вул. 16 Липня, 10 у м. Рівне як внесок до статутного фонду. Рішенням вищого органу управління конференції учасників асоціації від 10 березня 2005 року затверджено вказану постанову.

3 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ТзОВ «Агробуд-Рівне» укладений договір іпотеки, предметом якої було вказане нежитлове приміщення, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним 18 квітня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Оскільки останній не виконав взяті на себе зобов'язання, ОСОБА_4 звернув стягнення на предмет іпотеки та оформив на нього право власності.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року, що набрало законної сили, рішення вищого органу управління конференції учасників асоціації від 10 березня 2005 року про передачу приміщення ТзОВ «Агробуд-Рівне» визнано недійсним. Отже, ОСОБА_4 набув право власності на спірне нежитлове приміщення на підставі скасованого рішення конференції, тобто неправомірно.

Ураховуючи наведене, позивач просив витребувати з володіння ОСОБА_4 спірне нежитлове приміщення на його користь та передати це приміщення асоціації.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року, позов задоволено.

Витребувано з володіння ОСОБА_4 нежитлову будівлю адміністративного будинку (літ. А-4) площею 1512 кв.м по вул. 16 Липня, 10 у м. Рівному на користь Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд».

Зобов'язано ОСОБА_4 передати Рівненській обласній асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» вказану нежитлову будівлю адміністративного будинку без вчинення з його боку, а також з боку третіх осіб, будь-яких перешкод Рівненській обласній асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» щодо володіння, користування і розпорядження цією нежитловою будівлею.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року залишено без змін.

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду України від 23 березня 2017 року відкрито провадження у справі та витребувано з Рівненського міського суду Рівненської області вказану справу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є, в тому числі, неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (пункти 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання відповідної заяви).

У лютому 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Абзацом 2 частини другої статті 360-2 ЦПК України (у редакції Кодексу, чинній на час подання заяви про перегляд судового рішення), якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Підпунктом 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 грудня 2016 року подана з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції Кодексу, чинній на час подання заяви про перегляд судового рішення), а саме неоднакового застосування судами касаційної інстанції положень статей 387, 388 ЦК України.

На підтвердження підстав для перегляду судового рішення заявник, окрім посилань на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2013 року у справі № 6-17595св12, постанову Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-62цс16, здійснює посилання також на постанову Вищого господарського суду України від 24 січня 2013 року у справі № 5023/1791/12.

З викладеного вбачається, що заява ОСОБА_4 відповідно до правил, що діяли на момент її подання, повинна розглядатися на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України, тому відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись підпунктами 1 і 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, статтею 360-2 ЦПК України в редакції Кодексу, що діяла до набрання чинності редакцією Кодексу від 3 жовтня 2017 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2016 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник О. В. Ступак