Постанова

Іменем України

07 травня 2018 року

м. Київ

справа № 263/379/16-ц

провадження № 61-14414св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім Страхування»,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2016 року у складі судді Ковтуненко В. О. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Лопатіної М. Ю., Принцевської В. П., Биліни Т. І.,

встановив:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» на його користь вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 19 608,18 грн, із ОСОБА_5 - залишок вартості відновлювального ремонту автомобіля (франшизу) в розмірі 1 000 грн та моральну шкоду у сумі 2 000 грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 13 лютого 2015 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись на провулку Трамвайному біля будинку № 17 у місті Маріуполі, порушив вимоги пунктів 2.3.б, 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2, під його (позивача) керуванням.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi ASX» отримав механічні пошкодження.

16 березня 2015 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Дім Страхування». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,00 грн, франшиза - 1 000 грн.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту «Mitsubishi ASX 2.0.АТ» складає 25 583,11 грн.

Проте фактична фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 20 608,18 грн.

Посилаючись на те, що сума страхового відшкодування йому не виплачена, просив позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 1 000 гривень, моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень, судовий збір 577,93 грн, витрати на експертизу 63,68 грн та на правову допомогу в розмірі 242,50 грн, усього 3 884,11 грн.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 19 608,18 грн, судовий збір 524,47 грн, витрати на експертизу 1 249,32 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 4 757,50 грн, усього 2 6139,47 грн.

Судові рішення мотивовані тим, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Opel СОМВО» ОСОБА_5 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, на користь позивача підлягає стягненню зі страхової компанії шкода, заподіяна майну, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в межах страхового ліміту, а з винної особи - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У касаційній скарзі, що надійшла у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім Страхування», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема статей 1, 3, 33, 35, 37 Закону України «Про обов'язкові страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22 ЦК України, частини четвертої статті 65 СК України, та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог до страхової компанії, ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим дійшли помилкових висновків про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування на користь позивача.

Зокрема, зазначає, що заява про страхове відшкодування подана дружиною ОСОБА_4 - ОСОБА_7, яка юридично не є власником пошкодженого транспортного засобу, а тому не має правомочностей для звернення з відповідною заявою.

Власником пошкодженого автомобіля «Mitsubishi ASX 2.0.АТ» є ОСОБА_6, яка, у свою чергу, не уповноважувала ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_4 на подання заяви про страхове відшкодування та отримання страхового відшкодування від її імені. Безпосередньо власник пошкодженого транспортного засобу заяву про страхове відшкодування не подавав.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 подав заперечення, у яких просить залишити без задоволення касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» та залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суди повно і всебічно дослідили та оцінили обставини справи, ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення майнової шкоди з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування», в іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (частина перша статті 400 ЦПК України).

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 253/379/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статей 34-37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи), дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» на користь ОСОБА_4 майнової шкоди, пов'язаної з відновлювальним ремонтом пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу в сумі 19 608,18 грн, виходячи із того, що страхова компанія не виконала покладеного на неї законом обов'язку з виплати страхового відшкодування позивачу за шкоду, завдану останньому з вини ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 грудня 2014 року № АІ/0167304.

Аргументи касаційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Докази та обставини, на які посилаються заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач особисто не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, як передбачено статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заява була подана його дружиною ОСОБА_7, яка не є власником пошкодженого транспортного засобу, а сам власник ОСОБА_6 взагалі таку заяву не подавала, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Судами встановлено, що 16 лютого 2015 року ОСОБА_4 подав до страхової компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду належного зразку, а з заявою про страхове відшкодування з наданням необхідних документів звернулась ОСОБА_7, з якою позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Крім того, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, винний у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності, страховиком був зроблений розрахунок розміру страхового відшкодування, для цього складався акт технічного огляду пошкодженого автомобіля.

Сам власник пошкодженого автомобіля «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_6 залучена до участі у розгляді справи в якості третьої особи і самостійних вимог не заявляла.

Суд правильно вважав, що ОСОБА_4 виконав вимоги статей 35, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подавши 16 лютого 2015 року повідомлення про настання страхового відшкодування, а 18 березня 2015 року - заяву про виплату страхового відшкодування. Обидві заяви підписані однією особою.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2016 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат