Провадження № 4-с/201/50/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещова В.В., при секретарі Ляховій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1, зацікавлені особи Хорольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла зазначена скарга, в якій заявник просив суд:

- скасувати постанову ВДВС Хорольського районного управління юстиції від 22.09.2010р., про арешт на грошові кошти, рухоме і нерухоме майна боржника - ОСОБА_1 та заборон щодо укладання угод стосовно цього майна, та проводження його реєстрації, здійснення його відчуження, ВП №20758008;

- скасувати арешт на грошові кошти, рухоме і нерухоме майна боржника - ОСОБА_1, що накладено на підставі постанови ВДВС Хорольського районного управління юстиції від 22.09.2010р. та оголошення заборон щодо укладання угод стосовно цього майна, та проводження його реєстрації, здійснення його відчуження, ВП №220758008.

В обґрунтування поданої скарги заявник посилався на те, що 23.09.2010р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 8 ч. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на той час), у постанові зазначено про накладення арешту на грошові кошти та майно боржника, але у зв'язку з відсутністю на виконанні ВДВС судового рішення щодо скасування заходів забезпечення позову підстави для зняття арешту відсутні. На момент подання скарги арешти не зняті, іншого шляху, ніж вирішення питання в судовому порядку, на сьогоднішній день немає. Не зняття арешту та заборони обмежують права скаржника щодо розпорядженням своїм майном.

Представником заявника було подано до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, просив задовольнити скаргу з підстав у ній викладених.

Від начальника Хорольського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області до суду надійшли письмові заперечення по суті скарги, в яких останній проти вимог скарги заперечував, пояснюючи при цьому наступне. Згідно даних Спецрозділу АСВП ухвала №2-11168/10, видана 31.05.2010р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про накладення арешту в межах заявлених вимог - 61705,85 дол. США, що за курсом складає 492659,52 грн., на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, шляхом заборони укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію, здійснювати його відчуження надійшла на виконання до відділу 09.08.2010р.

11.08.2010р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.

22.09.2010р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме на кошти у сумі 492 659,52 грн. на рахунках в КБ «Правекс-банк» р/р 009 МФО 321983; ПАТ «Банк Форум» м. Полтава - р/р 9675 МФО 322948; ПАТ КБ «Приватбанк» р/р 4119 та р/р 5374 МФО 331401; філії «Полтавське РУ» AT «Банк «Фінанси та кредит» р/р 01 МФО 331832.

23.09.2010р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на той час), в постанові зазначено про накладення арешту на грошові кошти та майно боржника. Станови на 23.04.2018р. судового рішення щодо скасування заходів забезпечення позову, застосованих згідно ухвали № 2-11168/10, виданої 31.05.2010р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, до відділу на виконання не надходило.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 474 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська виніс ухвалу про забезпечення позову від 31.05.2010р. у справі №02-11168/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості.

Вказаною ухвалою було накладено арешт в межах заявлених позовних вимог - 61 705,85 дол. США, що за курсом складає 492 659,52 грн.:

-на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, шляхом заборони укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію, здійснювати його відчуження.

В подальшому суд на підставі даної ухвали видав виконавчий лист, згідно до якого ВДВС Хорольського районного управління юстиції у відношенні ОСОБА_1 як боржника було відкрито виконавче провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 20758008) та 22.09.2010р. державним виконавцем Сальник О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме на кошти у сумі 492 659,52 грн. на рахунках в КБ «Правекс-банк» р/р 009 МФО 321983; ПАТ «Банк Форум» м. Полтава - р/р 9675 МФО 322948; ПАТ КБ «Приватбанк» р/р 4119 та р/р 5374 МФО 331401; філії «Полтавське РУ» AT «Банк «Фінанси та кредит» р/р 01 МФО 331832, ВП №20758008, 22.09.2010р.

27.10.2010 р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська прийняв заочне рішення у справі №2-11168/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості.

В подальшому Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська 01.03.2011р. прийняв ухвалу (справа №2-п-83/11) про скасуванню заочного рішення по справі №2-11168/10, справу розглянуто в загальному порядку та прийнято остаточне рішення.

19.12.2011р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-8072/11 було залишено без розгляду позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості.

Станом на момент розгляду справи судом, арешт, накладений з метою забезпечення позову по справі №2-11168/10 - не знято.

Також судом встановлено, що 23.09.2010р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (який діяв на той час), постанові зазначено про накладення арешту на грошові кошти m майно боржника», але у зв'язку з відсутністю на виконанні ВДВС судового рішення, щодо скасування заходів забезпечення позов підстави для зняття арешту відсутні.

Відповідно п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008р. №2274/5 передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, обчислення строків зберігання документів проводиться із 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством, а відповідно п. 9.10 цього ж Порядку - виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Зняти арешт у позасудовому порядку неможливо, через відсутність в органах державної виконавчої служби матеріалів виконавче провадження, у якому здійснено накладення арешту.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положенням ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частина 1, 2 статті 50 та частина 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) передбачає, що:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

- у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

- з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У даному випадку, заінтересованою особою, не було виконано норми процитованих вище норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження.

У зв'язку з остаточним розглядом позову позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості, в рамках якого було накладено арешт на грошові кошти та майно скаржника, а саме с залишенням позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості без розгляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для подальшого застосування арешту майна.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання.

Завершення (закінчення) виконавчого провадження є достатньою підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 260, 447 - 453 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, зацікавлені особи Хорольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби задовольнити.

Скасувати постанову ВДВС Хорольського районного управління юстиції від 22.09.2010р., про арешт на грошові кошти, рухоме і нерухоме майна боржника - ОСОБА_1, ін. НОМЕР_1 та заборон щодо укладання угод стосовно цього майна, та проводження його реєстрації, здійснення його відчуження, ВП № 20758008.

Скасувати арешт на грошові кошти, рухоме і нерухоме майна боржника - ОСОБА_1, ін. НОМЕР_1, що накладено на підставі постанови ВДВС Хорольського районного управління юстиції від 22.09.2010р. та оголошення заборон щодо укладання угод стосовно цього майна, та проводження його реєстрації, здійснення його відчуження, ВП № 220758008.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Трещов