Справа №: 343/37/18
Провадження №: 2/0343/147/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Оленяк С.І., Лукань О.З. ,

адвоката - Гринів Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Долинської РДА про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду та просить постановити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_4.

Збільшити розмір аліментів до 2000 грн., щомісяця.

Витрати пов'язані з даним позовом покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.11. 2014 року вона, ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 281.

05.08.2016 року рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області шлюб між ними було розірвано.

Від спільного проживання в шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька - ОСОБА_4, яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні.

Фактично шлюбні відносини між ними було припинено літом 2015 року. Вони з відповідачем проживають окремо, вона матеріально утримує та належним чином піклується про життя та здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Спорів стосовно місця проживання дитини не виникало. Відповідач не заперечував, щоб дитина проживатиме разом з нею. Весь цей час відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків , життям доньки не цікавився , не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні . На сьогоднішній день дитині вже 2,6 років , вона не знає та не пам'ятає батька , немає до нього ніяких почуттів , оскільки жодного разу його не бачила.

Після розірвання шлюбу вона не змінювала ні номер телефону, ні місце проживання, тому батько не був позбавлений можливості провідувати дитину чи цікавитися її життям. Більше того, відповідач завжди ставить під сумнів своє батьківство відносно їх спільної дитини.

18.08.2016 року Долинським районним судом Івано-Франківської області було прийнято рішення про стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки у твердій грошовій сумі, по 1000 грн. щомісяця. Про те і цей обов'язок відповідач не виконує належним чином , про що свідчить довідка видана Коломийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби від 02 серпня 2017 року №236/1.

З віком дитини зросли витрати на придбання одягу, харчування, лікування. Навчання також зумовило додаткові витрати оскільки у своєму віці дочка проявляє дивовижні здібності та успіхи у вивченні англійської мови. Інфляційні процеси у державі посприяли знеціненню валюти України, що у свою чергу звело нанівець і той невеликий розмір аліментів, що сплачує колишній чоловік. Відповідач жодної додаткової участі у вихованні дитини не бере, будь-яких витрат на утримання дочки не несе. Вона одна не може забезпечити належні умови для розвитку дочки, оскільки отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 3200 грн. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працевлаштований, постійно їздить на заробітки у країни Європи, де заробляє значні кошти, просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі, збільшивши їхній розмір з 1000 гривень на 2000,00 гривень.

Відповідач по справі жодним чином, не був позбавлений інформації стосовно місця перебування її та їх дитини, а з її боку ніколи не вчинялися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийнятті участі батька в вихованні дитини.

Вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини своїх батьківських обов'язків, покладені на нього законом.

Вона звернулася із заявою до Долинської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_4 . Органом опіки та піклування відповідач був повідомлений належним чином про час і місце розгляду даної справи , однак на жодне засідання не прибув. 07.12.2017 року орган опіки та піклування Долинської РДА надав висновок №1080/01-09/55 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зіславшись на викладені у відзиві обставини (а.с.29-32). Додатково пояснив, що на даний час він зрозумів свою помилку щодо відношення до своєї дитини і бажає її виправити. Він любить свою дочку і має намір та бажання брати участь у її вихованні та утриманні. За час розгляду даної справи в суді, він уже двічі бачився з донькою ОСОБА_4, між ними встановився певний контакт. Просив надати йому шанс залишитись батьком. На даний час він офіційно не працевлаштований, хоча працює і отримує заробітну плату 2000 грн. Інших утриманців у нього немає. В разі офіційного працевлаштування, або появі додаткових коштів, зобов"язується добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в більшому , ніж встановлено рішенням суду , розмірі. Просива у задоволенні позову відмовити.

Представник зацікавленої особи - заступник начальника служби у справах дітей Долинської РДА Пенджола В.І. ( довіреність а.с.46) в судовому засіданні пояснив, що він як представник Служби у справах дітей підтримує висновок органу опіки та піклування Долинської РДА від 07.12.2017р, але як людина та батько, вважає, що відповідачу слід надати ще один шанс залишитись батьком малолітньої доньки ОСОБА_4.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши зібрані у справі докази, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Ст. 164 СК України містить вичерпні підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У відповідності до вимог ст.165 СК України - право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 17.06.2015 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3., актовий запис № 136. Її батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.08.2016 року в справі №343/1295/16-ц (а.с.11) шлюб, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 21 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 281 - розірвано.

Малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено проживати з мамою, позивачкою по справі ОСОБА_2.

Довідка №8425 видана Долинською міською радою 30.06.2017 р. свідчить про те, що позивачка по справі ОСОБА_2, проживає по АДРЕСА_1 До складу сім?ї входять: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., - власник; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.н. - дочка (а.с.16).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2016 року в справі №343/2194/16-ц (а.с.12) вирішено стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі, по 1000 грн. щомісяця.

Стягнення аліментів розпочати з 07 липня 2016 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Копія довідки №236/1 від 24.01.2018 року видана Коломийським МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.56), свідчить про те , що в них на виконанні перебуває виконавче провадження ЄДРВП №5397023 від 18.05.2017 року відкритого на підставі виконавчого листа за №343/1294/16 виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області 09.09.2016 року про стягнення із ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі, по 1000 грн. щомісяця. ОСОБА_2, отримала аліменти за період з січня по квітень 2017 року по 1000,00грн., щомісячно, в травні 2017року 300,00грн. За період з червня по грудень 2017 року аліменти не отримувала.Станом на 01.02.2018 року заборгованість становила 8700 грн.

У відповідності до поштових переказів (а.с.54,55) та квитанцій (а.с.93-95) відповідачем ОСОБА_3 часткового погашено заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 5700 грн.

Копія психолого-педагогічної характеристики на вихованку Долинського навчально-виховного комплексу №2 ОСОБА_4, підтверджує, що ОСОБА_4, 2015р.н., виховується в Долинському навчально-виховному комплексі №2 з 16.05.2017 року в молодшій дошкільній групі.

Дівчинка має достатній фізичний та психічний розвиток. За натурою активна, енергійна та емоційна. Має добре розвинену фантазію. Легко входить в контакт з однолітками, завжди прагне бути лідером. ОСОБА_4 слухняна, товариська, привітна. Дитина проживає недалеко від навчально-виховного закладу. Її вихованням займається мама ОСОБА_2, яка кожного дня приводить та забирає ОСОБА_4 особисто. ОСОБА_2 постійно цікавиться поробками дитини, поведінкою, емоційним станом, відвідує батьківські збори, свята, музичні розваги. Батько ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні дочки. Працівники закладу жодного разу не бачили батька дівчинки (а.с.15).

Згідно копій акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 22.10.2017р. (а.с.17), батько ОСОБА_3 більше двох років у вихованні дитини ОСОБА_4, участі не бере.

Таким чином, в судовому засіданні після детального вивчення всіх обставин справи, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 протягом останніх років не приймав участь у вихованні дочки ОСОБА_4, 12.06.2015 р.н ., однак частково приймав участь у її утриманні, про що свідчить вище зазначена копія довідки №236/1 від 24.01.2018 року видана Коломийським МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області та квитанції про сплату аліментів. .

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 8 вказаної Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Статтею 2 названого Закону передбачено, що рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Відповідно до ст. 17 вищеназваного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (рішення від 18 грудня 2008 року, заява №39948/06) постановив, що мало місце порушення статті 8 Конвенції.

У п.п. 47-52 зазначеного рішенні йдеться про те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п. 2 ст. 8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві».

У названому рішенні, зокрема, констатується, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Відповідно до положень ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Долинської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав гр.ОСОБА_3 № 1080/01-09/55 від 07.12.2017 р. (а.с.18) - позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3, стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_4, 2015 року народження, є доцільним і відповідає інтересам дитини.

Вищевказаний висновок органу опіки та піклування Долинської РДА, яким визнано за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_3, батьківських прав, не містить мотивів відносно того, яким чином таке втручання в сімейне життя малолітньої дочки ОСОБА_4, 2015р.н., буде відповідати її інтересам, і яким саме інтересам дитини, чи позитивно вплине на дитину розлучення з батьком та відсутність з його боку піклування про дитину в майбутньому.

Представник служби у справах дітей Долинської РДА суду пояснив, що підставою для прийняття такого рішення послугувало те, що ОСОБА_3 на засідання опікунської ради не з'явився. Висновки робились зі слів позивачки ОСОБА_2Л та її сусідів.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Суд вважає, що позивачкою не надано суду достатніх доказів для позбавлення відповідача батьківських прав.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

В даному випадку, неможливість належного виконання свого батьківського обов'язку щодо дочки зумовлена віддаленістю місця перебування відповідача від місця проживання доньки, а також складні відносини, які склались між сторонами по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Інших підстав, передбачених ст. 164 СК України, які є вичерпними, для позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дочки ,в судовому засіданні не встановлено.

Тому, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2, у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_3, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_7, що буде відповідати і положенням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо можливості втручання у приватне і сімейне життя відповідача, яке є необхідним у демократичному суспільстві.

Проте, з урахуванням конкретних обставин справи, особи відповідача, слід попередити ОСОБА_3 про необхідність зміни свого ставлення до обов'язку по вихованню дочки ОСОБА_4, та покласти на орган опіки та піклування - Долинської РДА , контроль за виконанням відповідачем ОСОБА_3 своїх батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, що буде відповідати положенню, закріпленому в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20.

Що стосується позовних вимог позивачки про збільшення розміру стягуваних з відповідача на утримання дитини аліментів, то суд приходить до наступних висновків:

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

17 травня 2017 року прийнято Закон України №№2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказаний Закон набрав чинності 08 липня 2017 року.

Ч.й ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така ж позиція викладена й у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Виходячи зі змісту ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання , що на даний час розмір раніше визначених аліментів в сумі 1000 грн. на утримання дитини є недостатнім для задоволення всіх її потреб: калорійного харчування та забезпеченням одягу відповідно до її віку та витрат на лікування, тобто не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини, і є не достатнім для повноцінного її розвитку, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів

При зміні розміру аліментів суд враховує також, що відповідно до ст. ст. 7, 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 1492 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2, в частині вимог щодо збільшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню. Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач може сплачувати аліменти у розмірі заявлених нею позовних вимог. З урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримування дитини слід змінити до 1300 гривень щомісячно.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

На пiдставi Конвенції ООН про права дитини, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 164,165, 166, 180-184, 192 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Долинської РДА про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2016 року по справі №343/1294/16-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій суміз 1000 грн. до 1300 грн. щомісячно, починаючи з часу набрання даного рішення законної сили, і до досягнення нею 18 років з урахуванням індексації відповідно до закону.

Відкликати виконавчий лист по справі №343/1294/16-ц виданий Долинським районним судом 22.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі, по 1000 грн. щомісяця.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Долинської РДА про позбавлення батьківських прав - відмовити .

Попередити ОСОБА_3 про необхідність зміни свого ставлення до обов'язку по вихованню відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7

Покласти на орган опіки та піклування - Долинської РДА контроль за виконанням ОСОБА_3 свого батьківського обов'язку відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1, жителька АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_2, житель АДРЕСА_2

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської РДА 77504 м.Долина пр-т.Незалежності,5 Івано-Франківської області, .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш