Номер провадження 8/643/4/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 р. Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Стальмакової В.О.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на батька,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просить переглянути рішення Московського районного суду м.Харкова від 22.12.2016року у звязку з нововиявленими обставинами. Стягнути з відповідачів: одноразове стягнення з ОСОБА_2 у сумі 13250,00грн. залишити в силі; починаючи з 01.09.2015року стягнути з ОСОБА_2 на його користь додаткові витрати для придбання ліків, медичних виробів, медичних послуг, на санаторне-курортне лікування 2000грн. 00 коп. в твердій грошовій сумі щомісячно на строк до його вилікування; стягнути з ОСОБА_3 одноразово 13250грн.00коп. для операції на очах; починаючи з 01.09.2015року стягнути з ОСОБА_3 на його користь додаткові витрати для придбання ліків, медичних виробів, медичних послуг, на санаторне-курортне лікування 2000грн. 00 коп. в твердій грошовій сумі щомісячно на строк до його вилікування.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що 22.12.2016року заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова з ОСОБА_2 на його користь було стягнуто одноразово 13250грн., додаткові витрати в розмірі 1700грн. у твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з 01.09.2015р.; з ОСОБА_3 було стягнуто додаткові витрати 300грн. в твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з 01.09.2015р. 13.04.2017р. Апеляційний суд Харківської області скасував рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.12.2016р. в частині котра стосується ОСОБА_2 На протязі розгляду справи відповідач ОСОБА_2 стверджував, що у нього на утриманні знаходиться мати ОСОБА_5 та молодший брат ОСОБА_3, який не працює. На протязі розгляду справи відповідач ОСОБА_3 стверджував, що він не працює та не має доходів, та знаходиться на утриманні у старшого брата ОСОБА_2 06.09.2017р. він дізнався від ОСОБА_6, що мати відповідачів ОСОБА_7 знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 з 2009року, який піклується про неї, в результаті чого вона не є малозабезпеченою особою. 07.09.2017року він дізнався від ОСОБА_9, що відповідач ОСОБА_3, з кінця травня 2015року працює нелегально та отримує дохід. Вказані факти є нововиявленими обставинами.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду письмові заперечення, відповідно до яких прохали залишити заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. У запереченні відповідачі зазначили, що як на думку позивача ОСОБА_10 нововиявленими є повідомлення невстановлених судом фізичних осіб про начебто працевлаштування брата відповідача та переміщення матері відповідача разом з якимось чоловіком. Зі змісту наданих доказів не вбачається того, що про їх існування не було відомо заявнику на час розгляду справи, оскільки в обох заявах міститься посилання на події, що відбувалися у період з 2009року по 2015роки та малоймовірно, що про існування таких обставин заявнику повідомили саме після набрання чинності оскаржуваним судовим рішенням. Докази на які посилається позивач не відповідають критеріям належності й допустимості. Крім того зазначили, що суд апеляційної інстанції, висновок якого підтвердив й касаційний суд, посилався зовсім на інші обставини відмови у позовних вимогах. А саме на те, що позивачу слід відмовити у стягненні додаткових витрат через те, що він має достатній дохід, а також недоведеність цих витрат. Суд жодним чином не посилався на обставини стосовно утримання брата чи матері за рахунок відповідача як на підставу відмови в стягненні витрат на користь позивача ОСОБА_1 Таким чином не має значення для вирішення справи наведені заявником обставини, оскільки вони не відповідають вимогам, встановлених ч.1 ст.361 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити, надав аналогічні пояснення викладені в заяві. Також, прохав на підставі ст.266 ЦПК України стягувати з відповідачів кошти на додаткові витрати солідарно.

Відповідач - ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні просили у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року за нововиявленими обставинами відмовити з підстав викладених у запереченні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що у 2015році він декілька разів бачив ОСОБА_3 у ТРЦ «Караван», де останні реалізовував мобільні телефони, а також у 2016році бачив ОСОБА_3 у ТЦ «Космос», де також останній реалізовував мобільні телефони.

Суд, заслухавши заявника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, свідка ОСОБА_9, дослідивши заяву, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на утримання ОСОБА_1 в розмірі 13 250 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1 700 грн щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до покращення стану здоровя ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_1 в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до покращення стану здоровя ОСОБА_1 В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткових витрат на утримання ОСОБА_1 в розмірі 13 250 грн та додаткових витрат у розмірі 1 700 грн щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до покращення стану здоровя ОСОБА_1, а також в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 234 грн 50 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.11.2017року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 13.04.2017року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на батька залишено без змін.

Заявник зазначає, що підставою для перегляду рішення суду від 28.09.2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а саме що мати ОСОБА_2 не знаходиться на його утриманні, а ОСОБА_3 працює та має дохід.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення з заявою), підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Аналогічні положення містяться в п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України (в редакції чинній з 15.12.2017), підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до п.п. 3,4,5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Так, заявник посилається на те, що нововиявленими є заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у яких зазначаються факти, які не були йому відомі під час розгляду справи, однак вказані заяви та як доказ покази свідка ОСОБА_9 не є нововивявленими, а є новими доказами.

Що стосується майна, яке належить відповідачу ОСОБА_2, то це не є нововиявленою обставиною, оскільки у вказаному випадку мало місце неповне встановлення фактичних обставин справи через неподання сторонами доказу, про який їм було відомо та який підтверджує відповідні обставини.

Таким чином доводи заявника не є нововиявленими.

Більш того, під час розгляду справи за касаційного скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 13.04.2017року, були перевірені аналогічні доводи відповідача.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Таких обставин заявником в заяві не зазначено, а виправлення судової помилки було здійснено апеляційним судом Харківської області 13.04.2017, при частковому скасуванні рішення суду від 28.09.2016 року.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За таких обставин правових підстав, передбачених ст. 361 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення з заявою) та ст. 423 ЦПК України (в редакції чинній з 15.12.2017) для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не встановлено, у звязку з чим заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.04.2017 року, - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 423-425, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на батька відмовити та залишити в силі рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.04.2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 21.05.2018року.

Суддя Довготько Т.М.