З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"01" червня 2018 р. Справа153/39/18
Провадження2/153/11/18-ц
Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Дзерина М.М.
за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за правилами спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини,
Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що відповідач по справі ОСОБА_2 являється батьком їх спільних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає. Їй одній вкрай важко утримувати дітей самостійно. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. При визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище відповідача, просить суд стягувати аліменті із відповідача на її користь на утримання спільних дітей у розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно медичного висновку голови ЛКК Ямпільської ЦРШ ОСОБА_3 має захворювання (паталогічний стан) та потребує постійного догляду та періодичного щорічного лікування ( 5-6 разів на рік). Періодично дитина проходить лікування у Центрі медичної реабілітації дітей інвалідів в м. Хмельницький і на лікування дитини, парафінові аплікації, масажі, кінезіотерапію, ЛФК, вібромасажі, мануалні маніпуляції на суглобах, та багато іншого нею витрачаються щоразу близько 6-7 тис. гривень, а на рік близько 40- 6- тис. гривень, тому вона просить суд стягувати із відповідача на її користь по 1000 гривень щомісячно додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 до досягнення повнолітнього віку. Також відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала суду заяву у про розгляд даної справи у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Не заперечує щодо заочного вирішення даної справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло.
У відповідності з ч.1 ст.280 та ст.281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду, позивач не заперечує проти такого розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що 07 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глосіївського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, відповідач змінив своє прізвище ОСОБА_5 на прізвище дружини ОСОБА_1 (копія свідоцтва про шлюб серії І-БК № 234276( а.с.4)). Із копії свідоцтва про народження серії І-БК № 572449 встановлено, що 20 жовтня 2015 року в м. Київ народилась ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.5). Із копії свідоцтва про народження серії І-БК № 572448 встановлено, що 12 лютого 2014 року народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1( а.с.6). Із копій епікризу ПП Центру медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-Меліфіка» встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив курс реабілітації в період з 12 грудня 2016 року по 22 грудня 2016 року, 28 червня 2016 року по 01 липня 2016 року, з 03 жовтня 2016 року по 14 жовтня 2016 року, з 06 лютого 2017 року по 17 лютого 2017 року, отримував парафінові аплікації, масаж, кінезіотерапію, ЛФК, вібромасаж, мануальні маніпуляції на суглобах, артикуляційний масаж (а.с.8-10,12). Із копії медичного висновку № 8 про дитину інваліда віком до 18 років від 21 лютого 2017 року встановлено, що у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 наявне захворювання патологічний стан) відповідає розділу І пункт 1 підпункт 1.9 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року № 454/471/516 , висновок дійсний до 21 лютого 2019 року (а.с.7). Згідно протоколу № 4 Лікарняно-консультативної комісії ЛКК від 22 січня 2015 року встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 потребує постійного стороннього догляду (а.с.14).
Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей.
Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання спільної доньки ОСОБА_6.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей. Суд визначає єдину частку від заробітку (доходу батька на ї утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до наступного висновку: позивач ставить питання про стягнення аліментів на утримання двох дітей по ? частки від заробітку відповідача, а не єдиної частки від заробітку ОСОБА_2, що є порушенням вимог ч.2 ст. 183 СК України, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у єдиній частці від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої дитиниОСОБА_4, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою, оскільки про протилежне суду доказів не надано, стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої дитиниОСОБА_3, який є дитиною-інвалідом та потребує постійного стороннього догляду, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працевлаштований, оскільки на це вказує позивач та не спростовано відповідачем, має можливість виплачувати аліменти на утримання своїх дітей, інших стягнень з його доходу не проводиться, так як ніхто із сторін про це не заявив. Враховуючи викладене вище, суд має підстави для часткового задоволення позовних вимо та вважає можливим стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частина всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.
Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 11 січня 2018 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 11 січня 2018 року.
Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що малолітня дитина - проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, тому у сукупності наведених обставин з урахуванням положень ст. 84 Сімейного кодексу України є підставою для стягнення аліментів на утримання дружини.
Суд вважає, що позивачем правомірно пред'явлено позов до відповідача з вимогою про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 трьох років. Разом з тим, враховуючи, що з відповідача стягуватимуться аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно, а також додаткові витрати на сина, що впливає на майновий стан відповідача, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на утримання позивачки у 1/8 частці всіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною - трирічного віку, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому розмірі.
Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 11 січня 2018 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 11 січня 2018 року.
Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов'язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв'язку з хворобою, зокрема.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом було встановлено, що малолітній ОСОБА_3 має захворювання (паталогічний стан) та потребує постійного стороннього догляду та щорічного лікування. Періодично дитина проходила лікування у Центрі медичної реабілітації дітей інвалідів в м. Хмельницький. Отже, в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина, витрачених позивачем на лікування дитини, суд вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 300,00 грн., оскільки ОСОБА_1 не підтверджено належними розрахунками та доказами розмір додаткових витрат в сумі 1000 грн., зазначеній у позовних вимогах.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 2114 гривень 40 копійок.
Керуючись ст.ст.10, 11, 141, 258, 263-265 ЦПК України і на підставі ст.ст.79, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 185, 191 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», суд
Заявлені позовні вимоги задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, жительки вул. Пирогова, 23 села Велика Кісниця, Ямпільського району, Вінницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 11 січня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, жительки вул. Пирогова, 23 села Велика Кісниця, Ямпільського району, Вінницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на її утримання 1/8 частини від його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи із 11 січня 2018 року і до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, жительки вул. Пирогова, 23 села Велика Кісниця, Ямпільського району, Вінницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь держави судовий збір у сумі 2114 гривень 40 копійок.
Рішення у частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у сумі платежу за один місяць.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.
Головуючий М.М. Дзерин