Справа № 426/1608/18
РІШЕННЯ

іменем України

23 травня 2018 року Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Попової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу № 426/1608/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Територіального управління юстиції у Луганській області про визнання права власності, -

встановив :

До Сватівського районного суду Луганської області надійшов даний позов, в обґрунтування якого позивач зазначила, що 11 квітня 2006 року між нею та ОСОБА_3, ОСОБА_4, було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано у реєстрі за № 3126. Після оформлення договору купівлі-продажу вказана нерухомість була зареєстрована за нею в міському комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації м. Луганськ, про що зроблений запис в реєстровій книзі № 742 за реєстровим номером 55727 від 17.05.2006 та отримано технічний паспорт на власника нерухомості ОСОБА_1 Після окупації частини території Луганської області вона виїхала з місця реєстрації та переїхала до смт. Марківка, де на даний час зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. При цьому, оригінали документів, а саме договір купівлі-продажу квартири від 11.04.2006 року зареєстрований за № 3126, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та технічний паспорт на нерухоме майно було втрачено і в неї на руках залишилися лише копії зазначених документів. 26 жовтня 2017 року вона звернулася із заявою до ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області та ОСОБА_5 обласного державного нотаріального архіву з проханням надати їй дублікат правовстановлюючих документів на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2. Звернутися до приватного нотаріуса ОСОБА_6 вона не має змоги, оскільки не має відомостей стосовно його місця розташування. ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області від 31.10.2017 № 9/4/24/3854 її лист був спрямований за належністю до ОСОБА_5 обласного державного нотаріального архіву. ОСОБА_5 обласного державного нотаріального архіву від 31.10.2017 № 1168/01-21 їй надана відповідь, згідно якої зазначено, що архівний фонд, всі справи, в тому числі договір купівлі-продажу від 11.04.2006, зареєстрований в реєстрі за № 3126 приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6, знаходиться в місті Луганську на тимчасово окупованій території, тому на сьогоднішній день неможливо надати вказану інформацію. Оригінали договору купівлі-продажу від 11.04.2006, витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, витягу про реєстрацію права власності в МКП БТІ м. Луганськ та технічного паспорта на квартиру позивачем втрачені через бойові дії. В звязку з чим просить суд визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява, згідно якої позивач просить суд розглядати справу без її участі (а.с.27).

Головне територіальне управління юстиції у Луганській області свого представника у судове засідання не направило, надавши суду відзив на позовну заяву про визнання неналежним відповідачем в звязку з тим, що рішення суду за наслідками розгляду справи не може вплинути на права та обовязки відповідача, питання зазначені у позовній заяві не відносяться до повноважень ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області, та просить суд розглядати справу без участі представника ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області, просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову (а.с. 30-32).

У звязку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта - ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4. Підставою виникнення права власності та його підтвердженням є договір купівлі продажу від 11.04.2006, реєстр № 3126, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 9).

Однак після окупації частини території Лугнської області позивач виїхала з місця реєстрації та переїхала до іншого місця проживання. При цьому оригінали документів, а саме договір купівлі-продажу квартири від 11.04.2006 року зареєстрований за № 3126, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та технічний паспорт на нерухоме майно було втрачено і в неї залишилися лише копії зазначених документів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, відповідно до положень статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VІІІ визначено коло субєктів, уповноважених на проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Ними є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані субєкти, приватні та державні нотаріуси.

Повноваження ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області визначені типовим Положенням про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за предявленим позовом.

Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно з абзацом другим пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо, були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності.

Відповідно до вищезазначених норм законодавства, Головне територіальне управління юстиції у Луганській області не є субєктом державної реєстрації прав.

У звязку з цим, винесене рішення по справі не може вплинути на права або обовязки ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області, тому, залучення позивачем останнього у якості відповідача не має нормативно-правового обґрунтування, отже позов предявлений до неналежного відповідача. Судом встановлено, що з боку ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області відносно позивача не були вчинені будь-які дії, які порушують права, свободи чи інтереси позивача шляхом невизнання, оспорювання чи ставлення під сумнів права власності позивача на нерухоме майно, зазначене у позові.

Також, згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач у позовній заяві не надав жодних доказів чи пояснень щодо порушення його прав з боку ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області.

Таким чином, з огляду на те, що позовні вимоги пред'явлені до особи, яка не має відповідати за позовом, враховуючи те, що позивачем у процесі розгляду даної цивільної справи не заявлялося клопотань про заміну неналежного відповідача на належного, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову та які пред'явлені до ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Луганській області, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також суд зауважує, що виходячи із суб'єктного складу правовідношення власності, яке виникло із договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року, належним відповідачем за заявленою вимогою є (продавець) колишній власник вказаного спірного нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Територіального управління юстиції у Луганській області про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Апеляційному суду Луганської області через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення складено та підписано 23 травня 2018 року.

Суддя О.М. Попова