Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 2-1191/09 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/778/2261/18
У Х В А Л А

11 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді-доповідача Кочеткової І.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 13 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання угоди укладеною, стягнення боргу за договором позики і сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2009 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору поруки укладеним, стягнення боргу за договором позики і сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання у загальному розмірі 349 116 грн. 90 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року позов задоволено. Визнано договір поруки від 12.02.2003 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, укладеним. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором поруки від 12.02.2003 року в сумі 349 116 грн. 90 коп. та судові витрати у розмірі 1730 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, 01 березня 2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що копію рішення отримав 23.02.2016 року, а тому не мав можливості раніше його оскаржити, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2016 року відкрито апеляційне провадження.

05 квітня 2016 року ОСОБА_2 подав заяву про поновлення процесуального строку, посилаючись на те, що під час розгляду справ не був присутнім у суді, про результати розгляду справи дізнався 23 лютого 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2009 р. задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2009 року, визнано причини його пропуску поважними.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року у цій справі скасовано з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року вищевказані судові рішення апеляційного суду від 04 березня 2016 року, 05 квітня 2016 року та від 26 квітня 2016 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 11 ч. 1 розділу XIІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону від 15 грудня 2017 року заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 13 ч.1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 294 ЦПК України в редакції Закону на день ухвалення оскаржуваного рішення апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. ( в редакції на час подачі апеляційної скарги)

Перевіривши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі і в заяві про поновлення процесуального строку, вважаю, що апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки ОСОБА_2 при зверненні до суду з апеляційною скаргою не навів обґрунтованих, поважних причин щодо тривалого часу пропуску процесуального строку, не надав відповідних письмових доказів.

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси ОСОБА_2 в суді першої інстанції за нотаріально посвідченою довіреністю представляла ОСОБА_5, яка 24 лютого 2009 року була присутня в судовому засіданні, заявляла клопотання про відкладення розгляду справи, отримувала повістку у наступне судове засідання, яке було призначено на 18 березня 2009 року (а.с.27-29).

В судове засідання, призначене на 18 березня 2009 року, ні ОСОБА_2, ні її представник ОСОБА_5 не з'явилися, у зв'язку із чим справу відкладено розглядом на 13 квітня 2009 року, виклик відповідача здійснено телеграмою (а.с.33-34).

При ухваленні судового рішення 13 квітня 2009 року ні відповідач, ні його представник присутніми не були.

Копія ухваленого у справі рішення 15 квітня 2009 року судом першої інстанції направлена ОСОБА_2 за зареєстрованою адресою його місця проживання (а.с.38).

18 травня 2009 року до ВДВС у Шевченківському районі м. Запоріжжя судом надіслані два виконавчі листи на примусове виконання рішення суду у цій справі (а.с.41).

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ від 01 серпня 2009 року відкрито виконавче провадження, копія відповідної постанови направлялася всім учасникам виконавчого провадження, в тому числі і боржнику ОСОБА_2 (а.с.47-49).

В подальшому виконавче провадження протягом 2010-2015р.р. перебувало в провадженні Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ, а з 30 вересня 2015 року - Вільнянського ВДВС Запорізької області, державними виконавцями вживалися заходи до виконання судового рішення, майно боржника перебувало під арештом (а.с. 42-44, 88-90).

30 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу копії судового рішення, на якій міститься запис за підписом ОСОБА_2 про отримання копії рішення 05 травня 2015 року (а.с.51).

22 лютого 2016 року ОСОБА_2 повторно звернувся до суду із заявою про отримання копії судового рішення, яка була видана йому 23 лютого 2016 року (а.с.52).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуск процесуального строку на оскарження судового рішення ОСОБА_2 зазначав, що справу було розглянуто судом першої інстанції за його відсутності, оскільки з вересня 2008 року він проживав у місті Москва, Російської Федерації, а з 19 вересня 2009 року був затриманий в порядку ст.115 КПК України і декілька місяців перебував під вартою.

На підтвердження факту перебування під вартою ОСОБА_2 надав суду фотокопію протоколу затримання від 19 березня 2009 року і постанову слідчого судді від 20 березня 2009 року і 14 травня 2009 року про обрання йому запобіжного заходу на строк до 19 липня 2009 року (а.с.62-64).

Крім того, заявник зазначає, що копію судового рішення він отримав 23 лютого 2016 року, з апеляційною скаргою звернувся до суду 01 березня 2016 року.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що відповідач був добре обізнаний про розгляд цієї справи судом першої інстанції, оскільки 20 лютого 2009 року за нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси в суді (а.с.27), остання приймала участь в одному із судових засідань (а.с.28), отримувала судові повістки, на виконання вимог ст.27 ч.3 ЦПК України як особа, яка брала участь у розгляді справи зобов'язана була добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

За наявними у справах письмовими доказами під вартою відповідач перебував до19 липня 2009 року.

Рішення суду протягом 2010-2015 р.р. перебувало на примусовому виконанні у органів державної виконавчої служби, майно ОСОБА_2 перебувало під арештом, останній як учасник виконавчого провадження підлягав виклику до виконавчої служби, 30 квітня 2015 року звертався до суду із заявою про видачу копії судового рішення, яку отримав 05 травня 2015 року.

Вказані обставини спростовують доводи ОСОБА_2 про те, що про ухвалене проти нього судове рішення він дізнався тільки 23 лютого 2016 року, коли повторно отримав його копію в канцелярії суду.

При вищевикладених обставинах вказані скаржником причини тривалого пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому вони мають бути визнані неповажними.

За змістом ст.357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, якщо підстави, вказані у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, керуючись п. 11, 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, ст. ст. 185, 354, 357 ЦПК України, суддя-доповідач

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання угоди укладеною, стягнення боргу за договором позики і сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання , залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції доказів дотримання строків на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Суддя І.В. Кочеткова