Справа № 219/4999/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Радченко Л.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до начальника ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю, ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю про стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду з цивільним позовом до начальника ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю, ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю про відшкодування моральної шкоди. З підстав, викладених у позовній заяві та обґрунтуванні до позовної заяви, просить стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 500 000,00 грн. , мотивуючи тим, що він під час екстрадиції утримувався у камері № 6 ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю разом із засудженими особами.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов,язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Отже вказаною нормою ЗУ визначена підсудність судам України справ з іноземним елементом, що не виключає необхідність визначення підсудності справи конкретному загальному місцевому суду, виходячи з категорії спору та правил загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.

Виходячи зі змісту позову та представлених до суду матеріалів , останні не містять доказів наявності хоча б однієї з передбачених вказаним законом підстав для розповсюдження компетенції Артемівського міськрайонного суду на спірні правовідносини, оскільки, як зазначено позивачем, правовідносини виникли з іноземним елементом, який є відповідачем та суб,єктом владних повноважень РФ, та на території РФ. Позивачем фактично оспорюються дії відповідачів як суб,єктів владних повноважень РФ , позивач у позові не посилається на жодну правову підставу своїх вимог, при цьому, до позову не надано доказів про встановлення порушень з боку відповідачів при утриманні позивача на території РФ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких підстав вважаю, що подана позовна заява ОСОБА_1 до начальника ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю, ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю про стягнення грошової компенсації не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства України , а тому, у відкритті провадження слід відмовити.

При цьому, слід роз'яснити позивачу, що враховуючи предмет спору та місцезнаходження відповідача, справа підсудна компетентним судам РФ.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст. 186, 352-355, 497 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю, ФКУ СІЗО-2 ГУ ФСВП Росії по Пермському краю про стягнення грошової компенсації.

Роз,яснити позивачу, що розгляд справи відноситься до юрисдикції компетентних судів РФ.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п,ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п,ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Л.А.Радченко