Справа № 194/265/18
Номер провадження № 2/194/215/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання трудових відносин припиненими.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15 січня 2011 року вона уклала з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 трудовий договір, який був зареєстрований у Брянському міському центрі зайнятості 17 січня 2011 року у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. У 2015 році вона була вимушена покинути своє місце проживання, та взята на облік осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України у м. Тернівка. Перед виїздом з окупованої території, звернулась до відповідача із заявою про звільнення, просила припинити трудові правовідносини, оскільки не мала змоги фактично працювати та отримувати заробітну плату. Однак, наказ про звільнення не отримала. З метою працевлаштування та отримання допомоги по безробіттю, вона звернулась до Тернівського міського центру зайнятості для постановки її на облік як безробітної особи. Вона фактично звільнилась з роботи, але не має належним чином оформлених документів, що підтверджують цей факт. Крім того, згідно інформації Тернівського міського центру зайнятості, у базі Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування дані про її звільнення відсутні. Згідно даних безкоштовного реєстру фізичних та юридичних осіб, їй стало відомо, що відповідач 28 березня 2016 року припинив свою підприємницьку діяльність та на теперішній час перебуває на обліку як тимчасово переміщена особа. В зв'язку з чим вимушена звернутися до суду, оскільки рішення суду про припинення дії трудового договору є підставою для зняття такого договору з реєстрації в центрі зайнятості. Просить суд визнати припиненою дію трудового договору, укладеного між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, укладеного 15 січня 2011 року, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій зазначив, що згоден на розірвання трудового договору.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено трудовий договір № 1 від 12 січня 2011 року, який був зареєстрований у Брянському міському центрі зайнятості 17 січня 2011 року (а.с. 31).

12 січня 2018 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_6», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, видана Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12 січня 2018 року, актовий запис № 6 (а.с. 9).

Позивач зверталась до відповідача із заявою про звільнення на підставі ст. 38 КУпП України та припинення трудових відносин, однак наказ про звільнення не отримала, про що свідчить відсутній запис в трудовій книжці (а.с. 11-12).

Згідно довідки № від 09 червня 2015 року, ОСОБА_1 взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення. На даний час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Як вбачається з довідки № від 04 грудня 2017 року, ОСОБА_2 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця № 110 від 28 березня 2016 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність, про що внесено запис № 5000060 28 березня 2016 року (а.с. 32).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

За змістом ст. 38 КЗпП України, працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VІІ, громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) у судовому порядку за місцем свого перебування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачка позбавлена можливості розірвати трудовий договір в інший спосіб, крім судового порядку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 36, 38 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити.

Визнати припиненою дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, укладеного 15 січня 2011 року та зареєстрованого Брянським міським центром зайнятості Луганської області 17 січня 2011 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок розірвання договору з ініціативи працівника, у відповідності ч. 1 ст. 38 КЗпП, з дати набрання чинності рішенням суду у цій справі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_4, зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2018 року.

Суддя Ю.І. Соколова