Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/5319/17 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу 274/5319/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. в м. Бердичів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначала, що з 2005 року фактично перебувала у шлюбі з відповідачем, а зареєстрували шлюб - 06.11.2008. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказувала, що на даний час не проживає разом із відповідачем., дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Так як, батько дитини не бажає добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини, просила стягнути з останнього 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Додатковим рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 розпочати з 13 грудня 2017 року.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2018 року виправлено описку у судовому рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.02.2018. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15.06.2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15.06.2024 року. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що він є учасником бойових дій, проживає разом із батьками, які є пенсіонерами та хворіють.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2008 року, проте на даний час проживають окремо. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матірю та знаходиться на її утриманні. Сторони не можуть досягнути домовленості щодо порядку та способу виконання ОСОБА_2 обовязку по утриманню неповнолітньої доньки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовував свою позицію тим, що заробітна плата відповідача становить 12442,00 грн, а тому враховуючи матеріальне становище сторін та встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, наявні підстави для стягнення з відповідача 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд Житомирської області не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дитини, відповідач має регулярний дохід, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) останнього.

Однак, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини - 1/3 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2, судом першої інстанції не було враховано в повній мірі матеріальний та сімейний стан відповідача, а саме те, що він є учасником бойових дій, проживає разом із батьками пенсіонерами, які хворіють, що підтверджується випискою із медичної картки №635, витягом із домової книги про склад сімї, посвідченням №536148 та довідкою про доходи № 639, у звязку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини необхідно змінити, шляхом зменшення розміру аліментів стягнутих з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/3 частки заробітку (доходу) на 1/4 частку заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Доводи апеляційної скарги дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного визначення розміру стягнутих аліментів.

Із урахуванням встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та відповідно до ст.376 ЦПК України наявності підстав для зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 141, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2018 року в частині стягнутих аліментів з ОСОБА_2 змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно на 1/4 частку заробітку (доходу) щомісячно.

В частині стягнення судового збору, рішення суду змінити, зменшивши суму стягнутих судових витрат з ОСОБА_5 з 704 грн 80 коп. до 533 грн 96 коп. в дохід держави.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 08 травня 2018 року.

Головуючий

Судді