гСправа № 358/614/18 Провадження № 2-о/358/72/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кіхтенка С.О.,

за участі секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксації судового засідання технічними засобами згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа: Богуславський районний сектор УДМС України у Київській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України.

В обґрунтування своїх заявлених вимог посилаються на те, що він народився 12 січня 1963 року на території Азербайджанської ССР, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії АЗ № 401299 від 05.04.1963 року.

З липня 1991 року постійно проживає на території України, працював на посаді слюсаря КСП «Шевченка» в с. Михайлівка Богуславського району Київської області, що підтверджується довідкою, виданою ПОСП ім. Т.Г. Шевченка № 18 від 12.02.2018 року, відповідно до якої, згідно архівних даних КСП «Шевченка», він дійсно працював в період часу з 08 липня 1991 року по 27 грудня 1991 рік.

Трудова книжка, де були відмічені дані факти, була втрачена в 2010 році. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.07.2010 року т.в.о. слідчого СВ Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом крадіжки майна та документів ОСОБА_2 за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України.

На даний час він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.04.2018 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідно для оформлення посвідки на постійне місце проживання в Україні.

Представник заявника в судове засідання не зявився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, направивши лист з проханням слухати справу за відсутності їх представника, заявлені вимоги підтримуються в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положенням ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік справ про встановлення факту, що розглядаються судом.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник ОСОБА_2 не має паспорту України, а тому звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України.

Судом встановлено, що заявник народився 12 січня 1963 року на території Азербайджанської ССР.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.04.2018 року заявник на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

З липня 1991 року постійно проживає на території України, працював на посаді слюсаря КСП «Шевченка», що підтверджується довідкою, виданою ПОСП ім. Т.Г. Шевченка № 18 від 12.02.2018 року(с. Михайлівка, Богуславського району Київської області), відповідно до якої, згідно архівних даних КСП «Шевченка», він дійсно працював в період часу з 08 липня 1991 року по 27 грудня 1991 рік.

Також факт постійного проживання заявника на території України, підтверджується показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, письмові пояснення яких приєднані до матеріалів справи.

Отже, реалізація права заявника залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі ЗУ «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України.

Судові витрати сплачені заявником при подачі заяви до суду.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 317 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 Гюльага Фірудін, зацікавлена особа: Богуславський районний сектор УДМС України у Київській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець Азербайджанської ССР, постійно проживав на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя ОСОБА_6