Справа № 303/4246/17-ц
Номер рядка статистичного звіту 26
10 травня 2018 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Носова В.В., при секретарі Гузо Н.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування Мукачівської РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців з житлового приміщення,
ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування Мукачівської РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок №216 в с.Страбичово по вул. Центральній (Леніна), Мукачівського району в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2212 від 05.12.2007 року в розмірі 1871860,19 гривень та виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення.
Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Представник третьої особи - орган опіки та піклування Мукачівської РДА у судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи про те, направив до суду заяву, в якій у вирішення позовних вимог поклався на розсуду суду.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2П, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином. Таким чином суд знаходить за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, згідно до вимог частини 4 статті 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло усіх прав вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату відступлення по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Таким чином, згідно із зазначеним договором відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 2212 від 05.12.2007 року та іпотечним договором від 07.12.2007 року, укладених між первісним кредитором ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1
У забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором № 2212 від 05.12.2007 року, 07.12.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТзОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, предметом якого є належний останній на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Страбичово, вул. Центральна (Леніна), 216, Мукачівський район, Закарпатська область.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок.
Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, що забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.
Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки і власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.
Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору іпотеки від 07.12.2007 року визначено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі коли, в момент настання строку виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, вони не будуть виконані. Звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватись будь-яким із способів визначених даним договором за вибором іпотекодержателя.
Згідно із ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
З врахуванням того, що позичальник ОСОБА_1 умови кредитного договору № 2212 від 05.12.2007 року, належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлялася, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору (а.с.28), станом на 29.06.2017 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1871860 гривень, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині звернення стягнення на будинок, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» підлягають задоволенню.
При цьому, з урахуванням обставин щодо отримання позичальником кредиту в іноземній валюті, реєстрації і проживання відповідача ОСОБА_1 та членів сімї у вказаному будинку (предмет іпотеки), загальна площа якого не перевищує 250 кв.м., це нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання відповідача та за відсутності доказів щодо наявності іншого нерухомого житлового майна у відповідача, суд вважає, що до встановлених судом правовідносин поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Що стосується вимог в частині виселення відповідачів то суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 2.5 договору про іпотечний кредит, кредит надається позичальнику для придбання ним нерухомого майна, а саме двохкімнатного будинку, за адресою с.Страбичево, вул. Центральна, 216, Мукачівського району, загальною площею 64,1 кв.м.
З врахуванням того, що іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, вимоги щодо виселення відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР, підлягають до задоволення, що узгоджується з правовою позицією висловленою ВСУ у постанові № 6-2947цс15 від 03 лютого 2016 року.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 12, 33, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», суд,
Початкову ціну предмета іпотеки встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час його реалізації.
Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 з житлового будинку за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Страбичево, вул. Центральна, 216, без надання іншого житлового приміщення.
Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Носов