АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/136/18 Справа № 204/4901/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про скасування державної реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року було визнано недійсними прилюдні торги від 14 жовтня 2013 року з реалізації нерухомого майна у АДРЕСА_1, визнано недійсним протокол №08/487/13/А-19н-3 від 14 жовтня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації квартири; скасовано акт про проведення прилюдних торгів від 21 жовтня 2013 року, що посвідчує придбання ОСОБА_2 спірної квартири, та визнано недійсним свідоцтво про придбання об'єктів спірного нерухомого майна1 з прилюдних торгів, видане ОСОБА_2

Вказувала, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року вказане рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року залишено без змін.

Посилаючись на те, що на даний час ОСОБА_2 вже не є власником спірної квартири, а тому просила суд ухвалити рішення, яким скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру №АДРЕСА_2 за ОСОБА_2; усунути їй, ОСОБА_3, перешкоди в користуванні її квартирою, яка знаходиться у АДРЕСА_3, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою зі зняттям її з реєстрації місця проживання за зазначеною вище адресою.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_3 без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції на взяв до уваги, що рішення суду, на яке посилався позивач, не набрало законної сили, оскільки оскаржене в касаційному порядку.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 28 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1663, на праві власності належить квартира №АДРЕСА_4, дане свідоцтво було посвідчене нотаріусом відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого начальником Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Півень С.В. від 16 жовтня 2013 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року було визнано недійсними прилюдні торги від 14 жовтня 2013 року з реалізації нерухомого майна у АДРЕСА_5, визнано недійсним протокол №08/487/13/А-19н-3 від 14 жовтня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації квартири; скасовано акт про проведення прилюдних торгів від 21 жовтня 2013 року, що посвідчує придбання ОСОБА_2 спірної квартири, та визнано недійсним свідоцтво про придбання об'єктів спірного нерухомого майна з прилюдних торгів, видане ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року вказане рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції вважав їх у повній мірі доведеними і обґрунтованими та виходив з того, що правочин, на підставі якого ОСОБА_2 володіла спірною квартирою, визнано недійсним, а тому єдиним законним та повноправним власником цієї квартири є ОСОБА_3, якій вона належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 січня 2010 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №2-218.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК УРСР гарантовано право громадянина на житло.

Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Разом із тим згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації та ін.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що основним та єдиним доводом позовної заяви є рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року, яким було визнано недійсними прилюдні торги від 14 жовтня 2013 року з реалізації нерухомого майна у АДРЕСА_5, визнано недійсним протокол №08/487/13/А-19н-3 від 14 жовтня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації квартири; скасовано акт про проведення прилюдних торгів від 21 жовтня 2013 року, що посвідчує придбання ОСОБА_2 спірної квартири, та визнано недійсним свідоцтво про придбання об'єктів спірного нерухомого майна з прилюдних торгів, видане ОСОБА_2

Колегія суддів не може взяти його до уваги, оскільки на час розгляду апеляційної скарги рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року, справа передана до суду першої інстанції.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року (яке не було оскаржене на час розгляду даної апеляційної скарги) в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Міністерства Юстиції України, Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсним протоколу, скасування акту по проведення прилюдних торгів та визнання недійсним свідоцтва відмовлено.

Тобто квартира яка належала позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 січня 2010 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №2-218, на час розгляду апеляційної скарги була придбана відповідачем ОСОБА_2 з прилюдних торгів, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Положення ст. 321 та 391 ЦК України не можуть бути застосовані оскільки позивач не є власником спірної квартири.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача ОСОБА_3 необхідно стягнути судові витрати на користь відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1.212 грн.64 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про скасування державної реєстації права власності та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1.212 грн. 64 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.