єдиний унікальний номер справи 531/653/17
номер провадження 2/531/202/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Мельник О.В.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила відшкодувати їй за рахунок відповідача матеріальні збитки у сумі 22 319,57 грн. та моральну шкоду у сумі 20 000 грн., посилаючись на те, що 30.09.2014 близько 10-00 години ОСОБА_3, знаходячись в приміщенні магазину «Цукерочка», розташованого на І поверсі багатоквартирного будинку за адресою: вул. Леніна, 42/2, м.Карлівка Полтавської області, без будь-яких на те причин, умисно нанесла їй один удар правою рукою в ліву скроню голови, від якого вона впала на кафельну підлогу магазину та правою частиною голови вдарилась об підлогу, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забою мяких тканин лівої щоки, які згідно висновку експерта №1617 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Тобто ОСОБА_3 вчинила відносно неї кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Внаслідок заподіяння їй вказаних тілесних ушкоджень нею витрачено на лікування 22 319,57 грн. та на проведення судово-медичної експертизи 2169,00 грн. Внаслідок травми вона майже втратила зір на праве око. Протиправним заподіянням їй тілесних ушкоджень завдано також моральної шкоди, так як вимушена лікуватись, втратила душевний спокій, багато часу витрачала на оформлення документів, проведення експертизи тощо, що вимагає від неї надмірних зусиль.

До початку судового засідання представником позивачки надано та у судовому засіданні заявлено клопотання про зупинення провадження у цій цивільній справі до вирішення Верховним Судом касаційної скарги потерпілої ОСОБА_1 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 06.12.2016 та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13.03.2017 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 125 ч.1 КК України щодо умисного нанесення позивачці тілесних ушкоджень. Мотивуючи клопотання, представник позивачки зазначив, що цей цивільний позов розглядався судом в межах кримінального провадження, однак ухвалою суду апеляційної інстанції залишений без розгляду у звязку із закриттям кримінального провадження. Окрім того, за межами вказаного кримінального провадження неможливо отримати докази, які б дозволили встановити обставини та оцінити обставини завдання шкоди злочином.

Позивачка у судовому засіданні висловилася, що бажає якнайшвидшого вирішення справи, однак, якщо в її інтересах необхідно зупинити провадження до вирішення справи судом касаційної інстанції, то підтримує клопотання представника.

Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення клопотання, пояснивши, що для вирішення цієї справи наявні усі докази, тому підстави для зупинення провадження відсутні.

Суд, вислухавши думку учасників справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.251 ч.1 п.6 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В межах вирішення даного клопотання судом встановлено, що вироком Машівського районного суду Полтавської області від 06.12.2016 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченому ст.125 ч.1 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 НМДГ, що складає 850 грн. На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто майнову шкоду у розмірі 2169,41 грн. та моральну шкоду в розмірі 700 грн. (а.с.6- 8).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13.03.2017 вирок суду першої інстанції скасовано; на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, за ч.1 ст.125 КК України у звязку із закінченням строків давності та провадження по справі закрито (а.с.9-11).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.06.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області щодо ОСОБА_3 (а.с.149).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.06.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на вирок суду першої інстанції та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області щодо ОСОБА_3 (а.с.151).

З доданої до клопотання про зупинення провадження копії касаційної скарги потерпілої ОСОБА_1 вбачається, що нею оскаржуються висновки судово-медичної експертизи щодо обсягу нанесення їй тілесних ушкоджень, та, як наслідок, кваліфікація дій обвинуваченої. На думку потерпілої, дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки їй обвинуваченою завдано не лише забій мяких тканин лівої щоки, як вказано у вироку та ухвалі суду апеляційної інстанції, а й тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Зміна обвинувачення у суді з ч.2 ст.125 на ч.1 ст.125 КК України відбулась в порушення законодавства.

Позовні вимоги у цій справі базуються на кваліфікації дій відповідачки за ч.2 ст.125 КК України та обсязі завдання тілесних ушкоджень, які включають черепно-мозкову травму.

З огляду на викладене, враховуючи, що предметом даного позову є відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином, суд вважає, що вирішення цієї справи дійсно залежить від результатів касаційного перегляду вироку Машівського районного суду від 06.12.2016 та ухвали суду апеляційної інстанції від 13.03.2017.

Отже, дійсно існує обєктивна неможливість вирішити заявлений позов до результатів касаційного перегляду у кримінальному провадженні.

Разом з тим, сторонами у судовому засіданні повідомлено, що Верховним Судом призначено розгляд касаційних скарг на 24.05.2018 року.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Враховуючи неможливість розгляду цієї справи до результатів касаційного перегляду судових рішень у кримінальному провадженні, суд вважає обґрунтованим зупинення провадження у справі, в тому числі в аспекті розумності строку судового розгляду.

Суд розуміє, що датою касаційного перегляду судових рішень визначено 24.05.2018, однак зупинення провадження у справі за п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України є обовязком суду.

З метою процесуальної економії часу та оперативності судового розгляду вважається доцільним зобовязати позивачку та її представника невідкладно повідомити Карлівський районний суд про результати касаційного перегляду у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 253 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивачки ОСОБА_2 задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду за результатами касаційного перегляду вироку Машівського районного суду Полтавської області від 06.12.2016 та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 13.03.2017 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 125 ч.1 КК України.

Зобов'язати позивачку ОСОБА_1 та представника позивачки ОСОБА_2 невідкладно повідомити Карлівський районний суд про результати касаційного перегляду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 125 ч.1 КК України невідкладно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Суддя І.В. Лизенко