Справа № 127/2-200/2004
Провадження № 22-з/772/40/18
Доповідач:Якименко М. М.
УХВАЛА

18 травня 2018 рокуСправа № 127/2-200/2004м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Якименко М.М., розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід судді Марчук В.С., у цивільній справі №127/2-200/2004 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерної компанії «Укрресурси» про зміну дати звільнення з посади, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2018 року про визнання неподаними, повернення заяв про заміну боржника,

в с т а н о в и л а:

В провадженні Апеляційного суду Вінницької області перебуває зазначена цивільна справа.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено колегію суддів в складі: головуючого судді Денишенко Т.О., суддів: Берегового О.Ю., Марчук В.С.

Ухвалами Апеляційного суду Вінницької області від 02 травня 2018 року у справі відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

До початку розгляду справи ОСОБА_2 заявив відвід судді Марчук В.С., мотивуючи свою заяву тим, що він має сумніви в неупередженості, безсторонності судді Марчук В.С. та недовіряє вказаному судді, з підстав, які відомі особисто заявнику ОСОБА_2 та судді, а тому просив відвести суддю Марчук В.С. від участі в розгляді вказаної справи.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 травня 2018 року зупинене провадження в цивільній справі, питання про відвід передано на розгляд судді, який не входить до складу колегії, яка розглядає дану справу.

Після проведення автоматизованого розподілу справи та відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи ОСОБА_2, щодо упередженості та зацікавленості судді Марчук В.С., вважаю, що такі доводи не ґрунтуються на законі, є суб'єктивною думкою ОСОБА_2 та не можуть слугувати підставою для відводу, у зв'язку з наступним.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема, в п.5 ч.1 цієї статті встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

В своїй заяві ОСОБА_2 не вказує підстави, з яких в нього могли б виникнути сумніви в неупередженості судді Марчук В.С., посилаючись на суб'єктивну оцінку можливої неупередженості, як достатній доказ для відводу, однак з такою думкою заявника погодитись не можна, враховуючи наступне.

Європейський суд з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» наголошував, що суду потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об'єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці Європейського суду визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо («П'єрсак проти Бельгії»); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант («Прокол проти Люксембургу»); наявність дискреційних повноважень у одного із суддів, що розглядають справу у колегіальному складі («Дактарас проти Литви»); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення («Макгоннелл проти Сполученого Королівства») тощо.

Таким чином, вважаю заявлений відвід судді Марчук В.С. необґрунтованим та не вбачаю підстав для його задоволення.

Враховуючи наведене, дотримуючись Бангалорських принципів поведінки судді при розгляді справи, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст.36-41 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Марчук В.С. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Якименко