Справа № 236/1105/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Снігирьової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя(а.с. 3-4).

14.05.2018 позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила визнати спільною сумісною власністю подружжя нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Широка, (колишня назва вул. Червоноармійська), буд.42, смт. Зарічне (колишня назва смт. Кіровськ), Лиманського (колишня назва Краснолиманського) района, Донецької області. Припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину вказаного нерухомого майна, визнав за нею ОСОБА_1 право власності на ? частину зазначеного домоволодіння (а.с.26-28).

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 37).

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, на заперечував проти задоволення позову, про що до суду надав відповідну заяву (а.с.38).

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм сімейні правовідносини регулюються положеннями Конституції України, ст. 22, 28, 29 КпШС УРСР (в редакції 20.06.1969), та цивільно-процесуальним законодавством України.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

08.03.1997 Кіровською селищною радою Краснолиманського району Донецької області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, 19.12.1976року народження, актовий запис № 3 (а.с.7).

Неповнолітніх дітей, від сумісного життя сторони не мають.

13.12.1999, в період перебування у шлюбі, сторони придбали нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Широка (колишня вул. Червоноармійська), буд.42, смт. Зарічне (колишнє смт. Кіровськ), Лиманський (колишній Краснолиманський) район.

Правовстановлюючий документ на вказане майно - договір купівлі-продажу жилого будинку, посвідчено приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 13.12.1999, зареєстровано в реєстрі за № 2315, та 13.12.1999 зареєстровано в бюро технічної інвентаризації м. Красний Лиман за № 2250. Зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку оформлений на імя відповідача ОСОБА_2 ( а.с.8).

Відповідно до Прикінцевих положень СК України ( п.6, п.7) - Сімейний кодекс України 2002 року регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Сімейний кодекс України не має зворотної сили. Це означає, що він не може поширюватися на відносини, які виникли до цього моменту.

Втрата чинності Кодексу про шлюб та сім*ю 1969року не означає неможливості застосування його норм після набрання чинності Сімейним кодексом України. Вони і надалі застосовуються судом при вирішення спорів щодо відносин, які виникли до набрання чинності Сімейним кодексом України.

Враховуючи, що житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами був придбаний сторонами у 1997році, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом, суд, при вирішенні питання щодо визнання майна спільною сумісною власністю та визначення часток кожного з подружжя при поділі спільного майна, вважає за необхідне застосовувати норми ст. 22, 28, 29 КпШС УРСР.

Відповідно до ст ст. 22 ч.1, 28, 29 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після його розірвання.

В разі поділу майна право спільної сумісної власності припиняється і виникає право кожного з подружжя на відповідну частку.

Враховуючи, що сторони перебувають у шлюбі з 08.03.1997, спірне нерухоме майно житловий будинок з з господарськими будівлями та спорудами, набуте подружжям ОСОБА_2 за час шлюбу, а саме 13.12.1999, до теперішнього часу між сторонами не було укладено будь-яких договорів, щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, слід визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Тобто, позовні вимоги позивача в частині визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, являються обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 28 КпШС УРСР у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Розв*язуючи спір про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, суд виходить з призумпції, що частки обох дружин є рівними.

Неповнолітніх дітей подружжя не має.

Крім того, при вирішенні питання про поділ спільного сумісно нажитого майна, суд враховує те, що у позивача та відповідача відсутній намір щодо поділу в натурі нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Тому, враховуючи вищевказані вимоги Конституції України, сімейного та цивільного законодавста, а також обставини справи, і те що сторони досягли згоди відносно спірного питання, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та:

визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Широка (колишня вул. Червоноармійська), буд.42, смт. Зарічне ( колишнє смт. Кіровськ), Лиманський (колишній Краснолиманський) район, Донецької області спільною сумісною власностю подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на ? частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями;

визнати за ОСОБА_1 право власності ? частину житлового будинку господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Широка, (колишня назва вул. Червоноармійська), буд.42, смт. Зарічне(колишня назва смт. Кіровськ), Лиманського(колишня назва Краснолиманського) района, Донецької області.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 28, 29 КпШС УРСР, ст. 4, 12, 13, 81, 83, 264-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: вул. Широка (колишня вул. Червоноармійська), буд.42, смт. Зарічне (колишнє смт. Кіровськ), Лиманський (колишній Краснолиманський) район, Донецької області.

Визнати за ОСОБА_1, 30.12.1977року народження, ІНН НОМЕР_1, право власності на 1/2частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: вул. Широка (колишня вул. Червоноармійська), буд.42, смт. Зарічне (колишнє смт. Кіровськ), Лиманський (колишній Краснолиманський) район., Донецької області.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Широка (колишня вул. Червоноармійська), буд. 42, смт. Зарічне (колишнє смт. Кіровськ), Лиманський (колишній Краснолиманський) район, Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя -