Справа № 466/6186/17 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/925/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд стягнути зі згаданого відповідача в його користь борг за договором позики в сумі 31 635 доларів США, витрати на послуги адвоката у розмірі 10 000 гривень та судові витрати у розмірі 640 гривень.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 04 січня 2017 року відповідач ОСОБА_3 взяв у позивача в позику 31 500 доларів США, які зобовязувався повернути до 01 липня 2017 року, на підтвердження чого написав відповідну розписку, однак станом на день звернення позивача до суду з даним позовом взятих на себе зобовязань не виконав і борг в сумі 31 500 доларів США не повернув(а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 31 635 доларів США, витрати на послуги адвоката у розмірі 10 000 гривень, а такожсудовий збір в розмірі 640 гривень (а.с. 25-26).

Дане рішення оскаржив відповідач в частині стягнення з нього на користь позивача витрат останнього на послуги адвоката.

Апелянт просить оскаржуване рішення змінити, „виключивши з нього рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат останнього на послуги адвоката, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що судом, при ухваленні рішення в оскаржуваній ним частині, було порушено вимоги статтей 137 та 141 ЦПК України, оскільки розмір стягнутих з нього витрат позивача на правову допомогу є необгрунтованим та не відповідає складності даної справи (а.с. 27-29).

Позивач і його представник, адвокат ОСОБА_5, будучи своєчасно (12.04.2018 року) належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 40, 41), в судове засідання не зявилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, повязаних з розглядом справи (п.1 ч.3 ст. 133), які несуть сторони і які за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 137).

У пункті 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах міститься розяснення про те, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а також про те, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу, а також розрахунок таких витрат. Відтак, у суду були відсутніми правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат позивача на послуги адвоката у розмірі 10 000 гривень, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нової постанови про відмову у задоволенні згаданої позовної вимоги за її недоведеністю та необґрунтованістю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно (а.с. 46).

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Зокрема, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати удових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Вище наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 01.03.2017 року у справі № 6-152цс17.

З урахуванням тієї обставини, що відповідач (апелянт) є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, то оскаржуване рішення в частині стягнення з нього на користь позивача судового збору в розмірі 640 гривень також підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нової постанови про відмову у задоволенні згаданої позовної вимоги за її необґрунтованістю.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 лютого 2018 року не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 лютого 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_410 000 грн. витрат на правову допомогу, а також судового збору в розмірі 640 грн. - скасувати і в цій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_4у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 травня 2018 року.

Головуючий

Судді: