справа №240/697/17
провадження № 2/240/17/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 травня 2018 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого: - судді Попович І.А.

за участі:

секретаря судового засідання: - ОСОБА_1

представників позивача: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області до ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

27.10.2017 року Орган опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області, в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав, а також стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що з 11 лютого 2010 року на обліку служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації перебувають малолітні діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, з причин неналежного виконання матір'ю батьківських обов'язків. Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,є матір'ю-одиначкою, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, є інвалідом з дитинства ІІ групи, ніде не працює, схильна до обману та жебракування.Відповідачка не забезпечує своїх дітей повноцінним харчуванням, не займається їх вихованням, не здійснює необхідний контроль за станом здоровя, не прикладає зусиль для налагодження матеріального благополуччя сім'ї, створення належним умов для розвитку дітей. Матеріальну допомогу, яку вона отримує на дітей, використовує не за призначенням. ОСОБА_4 неодноразово попереджалась про наслідки неналежного виконання батьківських обов'язків. Проте, вона не реагувала на зауваження, не виконувала рекомендацій та вказівок працівників служби у справах дітей та Очеретинської сільської ради, веде аморальний спосіб життя. У помешканні відповідачки брудно, умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, речі побуту у занедбаному стані, діти мають неохайний вигляд. Малолітні дівчатка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово були помічені в жебракуванні. З цього приводу з матірю дітей неодноразово проводилися профілактичні бесіди. ОСОБА_8, яка навчається у Лиманській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті № 34 Донецької обласної ради з 10.11.2014 року, часто пропускає навчання без поважних причин. Мати безвідповідально ставилася до питання відвідування школи дитиною, ніяких довідок не надавала. Причину пропусків дитиною школи пояснювала відсутністю грошей та сімейними обставинами, хоча, на утримання дитини вона отримувала щомісячні виплати. Менша донька ОСОБА_6 відвідувала Очеретинський ДНЗ «Попелюшка» до грудня 2016 року, після того як захворіла, більше садочок не відвідувала. Вдома підготовкою дитини до школи мати не займалася та на чисельні прохання до дитячого садочка не приводила. Малолітнього сина ОСОБА_9 мати ОСОБА_4 на прийом до сімейного лікаря Очеретинської амбулаторії не приводила. При відвідуванні медичними працівниками малюка вдома, мати на контакт не йшла, вказівок не виконувала, родичі були агресивно налаштовані. Безвідповідальна поведінка дорослих викликала стурбованість щодо небезпечного перебування дітей в такій родині. Оскільки, мати дітей, ОСОБА_4, не могла належним чином доглядати за дітьми, вона написала заяву про тимчасове влаштування своїх дітей до державних закладів строком на 6 місяців, у звязку зі складними обставинами, які склалися в її родині, тому, діти були тимчасово влаштовані до державних закладів, а саме: - ОСОБА_6 з 05.05.2017 року до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради; - ОСОБА_7 з 11.05.2017 року в КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка»; - ОСОБА_5 з 25.05.2017 року по 31.08.2017 року перебувала у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Лиманської міської ради, а з 01.09.2017 року повернута на навчання до Лиманської спеціальної загальноосвітньої школи-інтерната № 34 Донецької обласної ради, де знаходиться по теперішній час. Долею та здоровям дітей а ні мати, а ні родичі не цікавилися, в закладах їх не відвідували, лише декілька разів у телефонному режимі мати та бабуся цікавилися успіхами старшої доньки - ОСОБА_5, та її відвідали 21.10.2017 року, але з ініціативи самої дитини.Таким чином, поведінка відповідачки після відібрання дітей свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов'язками, небажання виправити ситуацію на краще.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, пояснюючи, що відповідачка, будучи матірю малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, якіна теперішній час тимчасово влаштовані до державних закладів, не цікавиться їх життям, долею, станом здоровя та взагалі не спілкується з ними. Неодноразово запрошувалась на комісію з питань захисту прав дитини Олександрівської райдержадміністрації, щодо виконання своїх батьківських обовязків, та була попереджена щодо наслідків невиконання батьківських обовязків, проте, позитивного результату це не дало. Відповідач є інвалідом другої групи з дитинства, в неї розумова відсталість. Відповідач отримує пенсію за інвалідністю та допомогу при народженні дитини. Цих грошей недостатньо і відповідачу треба працювати, але вона не хоче. Центр надавав відповідачу допомогу в оформлені документів на отримання допомоги при народжені дітей. Відповідачу допомогали сусіди та голова сільської ради. За матеріальною допомогою до позивача, відповідач не зверталася. Представники позивача проводили відповідну роботу з відповідачем, що полягала в відвідинах за місцем проживання, порадах, проведенням соціального супроводу.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог п.п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України до суду повторно не зявилася, та не повідомила суд про поважні причини неявки (а.с. 177-178, 181-182, 202).

У звязку з повторною неявкою відповідача належним чином повідомленої про час і місце судового засідання, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутністю, яка не подала відзив, суд відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи (а.с. 212).

Суд, вислухавши представників позивача, свідків дослідивши та оцінивши надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження дітей та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження,ОСОБА_4 є матір'ю трьох малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відносно усіх трьох дітей відомості про батька були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження - зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.6-10).

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_4 від 17.02.2016 року, від 19.09.2016 року, 05.05.2017 року, 24.10.2017 року за адресою: вул. Н.Курченко, буд. 6, с. Очеретине, Олександрівського району Донецької області, складених у присутності голови та секретаря сільської ради, сімейного лікаря та медичної сестри, дільничного інспектора Олександрівського відділення поліції, головного спеціаліста та психолога сектору у справах сімї, молоді та спорту, депутата сільської ради встановлено, що сімя складається з 7 чоловік: ОСОБА_4, її мати ОСОБА_10, співмешканець матері ОСОБА_11 брат відповідачки ОСОБА_12 та діти: ОСОБА_5, ОСОБА_13 та ОСОБА_7. Займають житлове приміщення 24 м.кв, санітарний стан приміщення незадовільний, в будинку брудно, речі розкидані, посуд брудний, не створено умов для проживання малолітніх дітей. Будинок повністю не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, які властиві житловому приміщенню. Взаємовідносини з дітьми не благонадійні, з причини низького рівня емоційно-психологічної зрілості матері (а.с. 11-14).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації від 26.10.2017 року № 01/15-927 діючи в інтересах дитини, їх соціального захисту вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_4 у відношенні її малолітніх дітей, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка не усвідомлює персональної відповідальності за життя, здоров'я, утримання та виховання своїх малолітніх дітей (а.с. 15-16).

З листів Головного лікаря Олександрівського РЦ ПМСД від 27.04.2017 року №01-09/115 та від 06.09.2016 року №01-09/286 вбачається, що головний лікар звертався до Начальника служби у справах дітей Олександрівської РДА з проханням взяти під контроль та супровід сім'ю ОСОБА_4, так як вона не займається належним вихованням своїх дітей, на прийом до сімейного лікаря з новонародженою дитиною не з'являється, зловживає алкогольними напоями, санітарно-побутові умови в будинку жахливі, діти брудні, в хаті холодно (а.с.17).

Відповідно до листа від 23.10.2017 року директора Олександрівського районного центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді, сім'я ОСОБА_4 перебувала під соціальним супроводом з 30.09.2016 року по 27.01.2017 року, але була знята у зв'язку з невиконанням плану та договору (а.с.18).

Згідно листа Начальника служби у справах дітей від 12.05.2017 року, ОСОБА_4 звернулась з заявою до служби щодо тимчасового влаштування неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до державного закладу на повне державне забезпечення строком на 6 місяців (а.с.18 зворот, 23).

Відповідно до даних Лиманської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат № 34 Донецької обласної ради № 358 від 23.10.2017 року малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10.11.2014 року навчається у Лиманській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті № 34 за програмою для дітей з особливими освітніми проблемами. Мати свою дитину забирає на канікулярні дні додому, але на навчання вчасно не повертає. Учениця до навчального закладу повертається після телефонних дзвінків адміністрації та педагогів школи, а у березні 2017 року школа за власні кошти доставила дитину до місця навчання. (а.с. 19-20).

Відповідно до листів Центра соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради № 753 від 25.09.2017 року та № 822 від 19.10.2017 року, малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває у центрі з 05.05.2017 року, проте, мати дитину не відвідує та життям дитини не цікавиться (а.с. 21).

Відповідно до інформації завідувача ДНЗ, ОСОБА_6 перебуває на вихованку Очеретинської ДНЗ "Попелюшка", дитина проживає в сім'ї, яка перебуває в складних життєвих обставинах, мати розумово відстала, дівчинку любить але погано за нею доглядає, дівчина погано одягнена, має неприємний запах (а.с.22).

Як вбачається з листа Комунальної установи охорони здоровя «Краматорський будинок дитини «Антошка» № 01/07-1288 від 10.10.2017 року, з 11.05.2017 року в дитячому будинку виховується малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, якого було прийнято за заявою про тимчасове влаштування строком до 6 місяців. За час перебування хлопчика у дитячому будинку, мати та родичі його долею, життям та здоровям не цікавились, не відвідували, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавали, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювали ( а.с. 24).

Відповідно до розпорядження Олександрівської РДА від 04.05.2017 року №129, вирішено з метою соціального захисту малолітнього ОСОБА_7 влаштувати тимчасово до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.25).

Згідно характеристики, наданої головою Очеретинської сільської ради Олександрівського району Донецької області ОСОБА_4, зареєстрована та проживає в с. Очеретине, але, не працює, вихованням дітей в належній мірі не займається, діти часто хворіли, в будинку було брудно (а.с.26).

Відповідно до довідок Очеретинської сільської ради від 24.10.2017 року та 06.11.2017 року відповідач, ОСОБА_4, та її діти зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, разом з її братом ОСОБА_12 та матір'ю ОСОБА_14 (а.с. 27).

Відповідно до довідок Управління соціального захисту населення № 01/05-523 01/05-524, 01/05-522, ОСОБА_4 отримує пенсію інвалідам з дитинства ІІ групи, допомогу на 3 дітей одиноким матерям з урахуванням доходів та щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини (а.с. 28-30).

Відповідно до листа Головного лікаря "Олександрівська лікарня планового лікування", ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра, у лікаря нарколога на обліку не перебуває (а.с.55).

Відповідно до довідки МСЕК № 276104, ОСОБА_4 є інвалідом другої групи з дитинства безстроково, та трудова діяльність їй протипоказана (а.с.56).

ОСОБА_4 притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, тобто невиконання батьківських обов'язків 4 рази, та 1 раз за ст. 178 ч. 1 КУпАП, тобто розпивання спиртних напоїв у громадських місцях (а.с. 74).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сімї ОСОБА_4 від 13.12.2017 року за адресою: вул. Н.Курченко, буд. 6, с. Очеретине, Олександрівського району Донецької області, складених в комісії у складі секретаря сільської ради, сімейного лікаря та медичної сестри, встановлено, що сімя складається з 6 чоловік: ОСОБА_4, її мати ОСОБА_14, дядько ОСОБА_12 та діти: ОСОБА_5, ОСОБА_13 та ОСОБА_7. Займають житлове приміщення 24 м.кв, санітарний стан приміщення незадовільний, в будинку брудно, речі розкидані, посуд брудний, в холодильнику немає продуктів харчування, відсутнє вугілля для опалення печі, харчуються "Мівіною" швидкого приготування, санітарний стан приміщення не відповідає нормам (а.с.75).

Відповідно до психолого - педагогічної характеристики Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, ОСОБА_6 дуже добрє адаптувалась до життя у центрі, ніколи не питає чи довго вона буде перебувати у центрі, дитиною ніхто не цікавиться, зв'язок з сім'єю не підтримується, мати ні разу не відвідувала дитину, не цікавиться ні життям ні розвитком дівчини, дитина про матір зовсім не згадує. Виражає бажання повернутись додому до дідуся, та вважає тільки його своєї сім'єю (а.с.76).

Відповідно до розпорядження Олександрівської РДА від 29.01.2018 року №17, вирішено з метою влаштування дитини, якій надано статус позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_7 влаштувати тимчасово до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.159-160).

Відповідно до акту закладу охорони здоров'я від 18.01.2018 року м. Краматорськ, 18.01.2018 року в КЦОЗ "Краматорський будинок дитини "Антошка", було покинуто дитину чоловічої статі ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, матір - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.161).

Зазначені письмові докази суд визнає належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я виданого 01.03.2017 року та дійсного до 01.06.2018 року, ОСОБА_4 не має високого ступеня втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с. 24 зворот). Зазначений висновок на час прийняття рішення по справі, суд вважає недопустимим, оскільки минув строк його дії, передбачений п. 6 Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоровя про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обовязків, затвердженому наказом МОЗ України від 18.11.2013 року за № 981.

В судовому засіданні були опитані свідки.

Свідок ОСОБА_15 надав суду показання, відповідно до яких він працює в КЗОЗ Олександрівська лікарня планового лікування, лікарем психіатром та наркологом. Відповідач перебуває в нього під наглядом з 2002 року, коли вона прибула до Олександрівського району зі Слов'янська. Відповідач є інвалідом другої групи з дитинства, група встановлена безстрокова. В 2017 році знаходилася на обстежені в Слов'янській обласній психіатричній лікарні, де пролікувалася. Орган опіки звертався до нього за висновком чи може за станом здоров'я відповідач виконувати свої батьківські обов'язки. Він надав висновок, що може на підставі наказу МОЗ № 981. Більше відповідача не бачив. Слов'янською обласною психіатричною лікарнею відповідачу встановлений діагноз легка розумова відсталість з поведінковим розладом. За цим діагнозом протипоказань до виховання дітей не має. У нього на обліку таких хворих багато та це їм не заважає виконувати батьківські обов'язки та працювати. Однак друга група інвалідності з поведінковим розладом є тільки у відповідача. Чому МСЕК встановив їй другу групу та що мав на увазі під поведінковим розладом йому не відомо. Гроші вона витрачає не раціонально, необхідні ліки не купує. Її вихованням займався дідусь, мати участі в вихованні не приймала, основ сімейного життя її ніхто не навчив. Вона просто лінива та не хоче працювати.

Свідок ОСОБА_16 надала суду показання, відповідно до яких, вона проживає по сусідству з відповідачем та є депутатом сільської ради. ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи в зв'язку з психічним захворюванням. Її мати та брат також не зовсім здорові. Відповідач народила трьох дітей, але не приділяє їм уваги. І мати і діти жебракують, хоч відповідач і отримує допомогу на дітей та пенсію. В будинку безлад. Відповідач алкоголем не зловживає, однак отримані гроші витрачає на дрібнички, не може раціонально їх витрачати. Зараз за дітьми не сумує. Свідок пояснює таку поведінку відповідача, її вродженою хворобою, вважає, що вона в силу своєї розумової відсталості не повністю усвідомлює необхідність належного виконання батьківських обов'язків.

Свідок ОСОБА_17, надав суду показання, відповідно до яких, він працює головою сільської ради та тривалий час знає відповідача. Сільська рада приділяла відповідачу багато часу. Відповідач ніколи дітьми не займалася, в будинку безлад, діти брудні, жебракують. Вважає, що відповідач не може виправитися. Вона слухає поради та зауваження, дає обіцянки, але нічого не робить. Інколи в неї буває агресивна реакції на відвідування сторонніх осіб. Сільська рада допомогала дровами, пропонували роботу, але її ніхто не бере, бо вона інвалід ІІ групи з псих захворюванням. Коли в неї забрали дітей, вона прийшла через декілька днів, повідомила, що прибрала в будинку. Він перевіряв, дійсно прибрала, як вважала в силу свого психічного стану.

Свідок ОСОБА_18 надала суду покази, відповідно до яких вона працює в районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Відповідача знає тривалий час. Сім'я стояла на обліку періодично, коли відповідач народжувала дітей. Знає, що відповідач перебуває на обліку як психічно хвора людина. Відповідач не завжди розуміла, що від неї вимагалося. Вимоги були одні, навести лад в будинку та вимити дітей. Відповідач викликалася на комісію. Відносно неї здійснювався соціальний супровід, але він результатів не дав, бо відповідач погано запам'ятовує, часто каже неправду, однак на контакт йшла, погоджувалася з зауваженнями, обіцяла виправитися, однак відразу забувала про це. Працювати з нею було важко, в зв'язку з її станом здоров'я. Вважає, що відповідач не може виховувати дітей, бо в неї друга група інвалідності за психічним захворюванням. Вона також має інше тяжке захворювання для лікування якого необхідно постійно вживати ліки. Свідок бачила відповідача півроку тому, вона погано виглядала, сильно схудла. Відповідачу інколи надавалася практична допомога, речами.

В судовому засіданні, суд відповідно до вимог ст. 171 СК України, за участю психолога центру соціально-психологічної реабілітації дітей міста ОСОБА_16 ОСОБА_19, вислухав думку малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не заперечувала проти позбавлення її матері ОСОБА_4 батьківських прав.

Покази свідків суд оцінює, як належні, допустимі та достовірні.

Дослідженні докази, їх взаємозв'язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті.

Правовідносини які склались між сторонами стосуються сімейних правовідносин щодо позбавлення батьківських прав через неналежне виконання батьківських обов'язків та стягнення аліментів на утримання дітей.

До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

За вимогами ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до вимог ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

За встановлених в судовому засіданні, на підставі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, фактичних обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області до ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин, на підставі доказів, що визнані судом належними, допустимими та достовірними, - відповідач ОСОБА_4 є матір'ю трьох малолітніх дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 Відповідач зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_10. Сім'я відповідача тривалий час перебувала під наглядом працівників служби у справах дітей, сільської ради та ЦСССДМ, які з лютого 2016 року неодноразово відвідували місце проживання відповідача, складали відповідні акти, щодо незадовільного санітарного стану приміщення де проживали діти, відсутності у дітей окремих ліжок, куточка для ігор та навчання, занедбаного стану постільних речей та одягу. Встановивши, що мати вихованням дітей не займається, має шкідливі звички, не прививає дітям навички гігієни, надавали поради з приводу наведення ладу в будинку та особистої гігієни, створення належних умов для проживання, допомогу на утримання дітей витрачати за призначенням. При народженні молодшої дитини ОСОБА_4 до сімейного лікаря не з'являлася, при відвідуванні медичними працівниками вдома, на контакт не йшла, санітарно-побутові умови в будинку жахливі, діти брудні, в хаті холодно. Було виявлено педикульоз не тільки в дітей, а й в дорослих. Відповідач офіційно попереджалася про необхідність виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до своїх дітей. За заявою відповідача, діти тимчасово влаштовані до державних закладів. Відповідач перебувала під соціальним супроводом районного центру СССДМ з 30.09.2016 по 27.01.2017 року, але була знята в зв'язку з невиконанням умов договору. Відповідач не забезпечувала свої дітей повноцінним харчуванням, не займалася їх вихованням, не здійснювала необхідний контроль за станом здоров'я дітей, матеріальну допомогу на дітей використовувала не раціонально, що тягло за собою необхідність звертатися до сусідів за допомогою з продуктів харчування для приготування їжі. При відібранні дітей, намагалася навести лад в будинку. З трьох влаштованих у державні заклади дітей одного разу відвідала ОСОБА_5.

Встановлені фактичні обставини, надають суду підстави для висновку про не неналежні умови проживання дітей в будинку відповідача та невиконання нею своїх обов'язків по вихованню дітей.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідач є інвалідом ІІ групи з дитинства за психіатричним захворюванням, безстроково, та має інше тяжке захворювання, що визнано позивачем в судовому засіданні та було відомо позивачу, іншим соціальним службам, керівництву сільської ради при проведені відповідної роботи з відповідачем та надання консультацій. Висновком МСЕК від 15.03.2004 року, трудова діяльність відповідачу заборонена.

Відповідно до вимог Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", особа з інвалідністю - це особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

За вимогами п. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженного постановою КМУ від 3 грудня 2009 р. за № 1317, підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Одним з критеріїв життєдіяльності людини, що береться до уваги при встановлені інвалідності, відповідно до п. 2.2. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 05.09.2011 року за № 561, є здатність контролювати свою поведінку, а саме - можливість поводитись відповідно до морально-етичних і правових норм суспільного середовища. Параметрами оцінки є - здатність усвідомлювати себе і дотримуватися установлених суспільних норм, ідентифікувати людей та об'єкти і розуміти стосунки між ними, правильно сприймати, інтерпретувати і адекватно реагувати на традиційну і незвичну ситуацію, дотримуватися особистої безпеки, особистої охайності.

Суд визнав не допустимим доказом Висновок ЛКК від 01.06.2017 року (а.с.24 зворот) з огляду на сплив часу його дії на момент прийняття рішення. Однак в зв'язку з тим, що на час звернення до суду зазначений строк діяв, суд вважає за необхідне оцінити його з точки зору належності та достовірності.

Порядок видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоровя про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обовязків, затверджений наказом МОЗ України від 18.11.2013 року за № 981, не передбачає надання висновків щодо відсутності в особи високого ступеня втрати здоровя внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обовязків. Строк дії Висновку від 01.06.2017 року зазначений - до 01.06.2018 року, що не відповідає вимогам п. 6 Порядку, щодо 6 місячного строку дії.

В зв'язку з невідповідністю Висновку ЛКК від 01.06.2017 року вимогам Положення, суд визнає його неналежним доказом.

Висновок ЛКК від 01.06.2017 року не містить відомостей, щодо врахування психічного захворювання відповідача, встановленої їй групи інвалідності та протипоказань до трудової діяльності. Свідок ОСОБА_15, що був членом ЛКК яка надала висновок не зміг пояснити встановлення МСЕК відповідачу саме другої групи інвалідності, та який саме поведінковий розладом мався на увазі при встановленні діагнозу відповідачу.

З огляду на викладене суд оцінює Висновок ЛКК від 01.06.2017 року, як недостовірний.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ними освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Розглянувши вимоги позивача, щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, щодо малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити в їх задоволенні, оскільки позивач не довів в судовому засіданні на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, винну поведінку відповідача та свідоме нехтування нею своїми обов'язками. Доводи позивача, щодо винної поведінки відповідача при невиконанні нею батьківських обов'язків, не враховують її душевної хвороби, ступеня втрати працездатності та протипоказань до трудової діяльності. Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що душевна хвороба відповідача не перешкоджає належному виконанню батьківських обов'язків, позивач суду не надав. Свідки ж, які допитані в судовому засіданні, зазначили, що не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків пов'язано з її станом здоров'я.

Суд узгоджує свої висновки з вимогами ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Вимоги про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав є крайнім заходом та не пропорційним втручанням в її сімейне життя, таке втручання з огляду на стан її здоров'я не може бути виправданим інтересами дітей при наявності інших заходів які мають захистити права, свободи та інтереси дітей.

За вимогами с. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Оскільки позивачем в судовому засіданні доведено, що проживаючи разом з відповідачем, малолітні діти перебували в неналежних умовах проживання, проживали в неопалюваному приміщенні з незадовільним санітарним станом, за відсутності окремих ліжок, куточка для ігор та навчання, занедбаного стану постільних речей та одягу, не були забезпечені повноцінним харчуванням, були вимушені просити в сусідів гроші на продукти харчування. Відповідач та члени її родини не піклувалися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, медичний догляд та лікування дітей, що негативно впливало на їх фізичний розвиток, не навчали дітей навикам гігієни.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що з метою захисту інтересів малолітніх дітей, необхідно прийняти рішення про відібрання дітей від ОСОБА_4 не позбавляючи її батьківських прав з переданням малолітніх дітей відповідача під опіку Органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації. Суд вважає, що таке втручання в сімейне життя відповідача є законним, оскільки передбачене ст. 170 СК України, спрямованим на захист прав і свобод малолітніх дітей, необхідним у демократичному суспільстві та пропорційним.

При вирішенні позовних вимог, суд також керувався рішеннями ЄСПЛ у справах "Савіни проти України" та "Хант проти України" .

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області до ОСОБА_4, про стягнення аліментів на користь малолітніх дітей підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За вимогами ч. 4 ст. 170 СК України, при відібранні дітей від матері без позбавлення її батьківських прав суд вирішує питання про стягнення аліментів.

Аліменти на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно стягувати на їх особові рахунки відкриті в ПАТ "Державний ощадний банк України". Для стягнення аліментів на користь ОСОБА_5, відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України, необхідно зобов'язати Орган опіки відкрити на її ім'я особистий рахунок.

Відповідно до вимог ст. 141 судові витрати у виді судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 2, 6-13, 77-81, 128, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, рішеннями ЄСПЛ у справах "Савіни проти України" та "Хант проти України", ст.ст. 164-166, 170, 180, 183 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області до ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, - задовольнити частково.

Відібрати в ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12, її малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Передати під опіку Органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12 на користь неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (особовий рахунок № 8404 в ПАТ "Державний ощадний банк Україна") та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (особовий рахунок № 2004 в ПАТ "Державний ощадний банк Україна"), аліменти в розмірі 1/3 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 27 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Зобов'язати Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити на ім'я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, особовий рахунок дитини у відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України", для перерахування аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 29 травня 2018 року.

Повний текст рішення складено 06 червня 2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після поівернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрівський районний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Орган опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області, місцезнаходження смт. Олександрівка Олександрівського району Донецької області, вул. Самарська 27, ЄДРПОУ - 05420741.

Відповідач: ОСОБА_4, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_13, ІПН - НОМЕР_1.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_20