Справа № 712/3459/18
Провадження № 2/712/1234/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Таран А.І.

розглянувши в спрощеному відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Руднєва 97», третя особа: Черкаська міська рада про визнання наймачем квартири, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСББ «Руднєва 97», третя особа: Черкаська міська рада про визнання наймачем кімнати в гуртожитку, посилаючись на те, що у 1994 році, вона отримала кімнату в гуртожитку вул. Руднєва 97 в м. Черкаси від Об'єднання «Продтовари». Їй надали ордер на поселення в кімнату № 68 і зареєстрували в даній кімнаті. Ордер на кімнату в гуртожитку вона згодом віддала на зберігання коменданту гуртожитку.

Відмітка щодо її реєстрації в кімнаті датована 07.09.1994 року.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 жовтня 2003 року гуртожитку по вул. Руднєва, 97 в м. Черкаси встановлено статус гуртожитку для проживання сімей.

04.02.2006 року був укладений між ВАТ «Продтовари» та Дочірним підприємством «Ремонтно-експлуатаційним управлінням - 8» ТОВ «Черкасизалізобетонбуд» договір купівлі-продажу житлового будинку «гуртожитку» по вулиці Руднєва, 97 в місті Черкаси.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.07.2009 року у справі № 16/292 визнано недійсним договір купівлі-продажу гуртожитку по вул. Руднєва, 97 у м. Черкаси від 04.02.2006 року, укладений між ВАТ «Продтовари» та Дочірним підприємством «Ремонтно-експлуатаційним управління-8» ТОВ «Черкасизалізобетонбуд», що підтверджено постановою Вищого господарського суду України від 27.01.2010 року.

На початку 2014 року вона дізналася, що у серпні 2013 року гуртожиток по вулиці Руднєва 97 в місті Черкаси перейшов у власність громади міста Черкаси.

З метою приватизації своєї кімнати № 68 в гуртожитку по вул. Руднєва, 97 в м. Черкаси, вона звернулась до відділу приватизації, однак отримала відмову, оскільки відсутній ордер на поселення у вищевказану кімнату гуртожитку.

Просить суд визнати її наймачем кімнати № 68 по вулиці Руднєва, 97 в м. Черкаси.

Позивач до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Представник відповідача ОСББ «Руднєва 97», до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Представник Черкаської міської ради до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживає в кімнаті № 68 в гуртожитку по вул. Руднєва,97 в м. Черкаси.

У 1994 році позивачка ОСОБА_1 отримала кімнату в гуртожитку вул. Руднєва 97 в м. Черкаси від Об'єднання «Продтовари». Їй надали ордер на поселення в кімнату № 68 і зареєстрували в даній кімнаті. Ордер на поселення в кім. 68 по вул. Руднєва, 97 в м. Черкаси перебував на зберіганні коменданта гуртожитку.

Відмітка щодо реєстрації позивачки ОСОБА_1 в кімнаті № 68 по вул. Руднєва, 97 в м. Черкаси датована 07.09.1994 року.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 жовтня 2003 року гуртожитку по вул. Руднєва, 97 в м. Черкаси встановлено статус гуртожитку для проживання сімей.

04.02.2006 року між ВАТ «Продтовари» та Дочірним підприємством «Ремонтно-експлуатаційним управлінням - 8» ТОВ «Черкасизалізобетонбуд» був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку «гуртожитку» по вулиці Руднєва, 97 в місті Черкаси.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.07.2009 року у справі № 16/292 визнано недійсним договір купівлі-продажу гуртожитку по вул. Руднєва, 97 у м. Черкаси від 04.02.2006 року, укладений між ВАТ «Продтовари» та Дочірним підприємством «Ремонто-експлуатаційний управління-8» ТОВ «Черкасизалізобетонбуд», що підтверджено постановою Вищого господарського суду України від 27.01.2010 року.

У серпні 2013 року гуртожиток по вулиці Руднєва 97 в місті Черкаси перейшов у власність громади міста Черкаси.

З моменту вселення в кімнату позивачка постійно проживає у спірному помешканні, що підтверджується довідкою про склад сімї ОСББ «Руднєва 97» від 02 квітня 2018 року.

На підставі договору найму жилого приміщення позивачці відкриті особові рахунки на користування комунальними послугами, що підтверджується відповідними рахунками та квитанціями.

Відповідно до акту опитування сусідів від 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 проживає в кімнаті № 68 гуртожитку по вул. Руднєва 97 в м. Черкаси більше 10 років.

Згідно із ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому законом порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно ч. 1 ст. 63 ЖК Української PCP, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема - відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Статтею 47 Конституції України встановлено кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту , житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. (ст. 58 ЖК України).

Встановлено, що позивач у 1994 році вселився та постійно проживає у займаній кімнаті. Згідно з поясненнями позивача, ордер на поселення був переданий ним коменданту гуртожитку при вселенні. Протягом періоду проживання наймодавець не ставив питання про незаконність його вселення. З моменту заселення позивач оплачує комунальні послуги по займаному житловому помешканню, всі особові рахунки по наданню житлово-комунальних послуг відкриті на ім'я позивача, що підтверджено квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг і відповідно між сторонами був укладений договір найму жилого приміщення.

Відповідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року, № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась, або ж для відмови їй у цьому.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт вселення позивача з дотриманням встановленого законом порядку, у житлове приміщення та набуття в зв'язку з цим права користування житловим приміщенням, отже відмова у визнанні її наймачем з наданням права приватизації займаної житлової площі порушує житлові права позивачки, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі доказив їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 6, 61 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСББ «Руднєва 97», третя особа: Черкаська міська рада про визнання наймачем квартири задоволити.

Визнати ОСОБА_1 наймачем кімнати № 68 по вулиці Руднєва, 97 в м. Черкаси.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Черкаської області.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/sud2316/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням-http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий: