Справа №647/895/18
Провадження № 2/647/391/2018
23.05.2018 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Кириленко М.О.,
за участю секретаря Пелюховської Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Бериславська міська рада про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.05.2017 року, зареєстрованого в Державному реєстрі 05.05.2017 року, є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які у квартирі не проживають. Просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою №41 в будинку №275 по вулиці Центральній в місті Берислав Херсонської області.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявилася, згідно наданої заява просила справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову.
Відповідачі у засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Враховуючи письмову згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.05.2017 року, зареєстрованого в Державному реєстрі 05.05.2017 року, є власником квартири АДРЕСА_1.
Згідно довідки виконавчого комітету Бериславської міської ради №02-35/338/18 від 12.04.2018 року у зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які з моменту продажі квартири у ній не проживають.
Таким чином, суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачів позбавляє права позивача, як власника квартири, у повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 права користування квартирою №41 в будинку №275 по вулиці Центральній в місті Берислав Херсонської області є законними та обґрунтованими у звязку з чим вони підлягають задоволенню.
Підстав для відмови в задоволенні позову у суду не має.
Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 права користування квартирою №41 в будинку №275 по вулиці Центральній в місті Берислав Херсонської області
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя М.О.Кириленко