Ухвала

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 263/7910/17

провадження № 61-23423ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від

22 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

Подана 21 березня 2018 року касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додано заяву про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір». У заяві посилається на те, що є пенсіонером, розмір виплаченої пенсії за 2017 рік становить 12 660,00 грн, а розмір судового збору перевищує 5 % річного доходу, та надано довідку Центрального об'єднаного управління міста Маріуполя Донецької області.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що за захистом свого порушеного права з позовними вимогами до суду звернулася

ОСОБА_2, а ОСОБА_1 є відповідачем у даній справі, тому вона не відноситься до суб'єктів, які можуть бути звільнені від сплати судового збору, передбачені пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір». Оскільки вказані заявником обставини не свідчать про її майновий стан та відсутність можливості сплатити судовий збір у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Із постанови апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 (фізична особа) звернулася до суду першої інстанції у червні 2017 року з позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 180 710,00 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, заподіяної залиттям квартири. Тобто заявлено одну вимогу майнового характеру та одну вимогу немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції).

Підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом другим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600 грн.

Враховуючи викладене, за подання позовної заяви повинно бути сплачено 2 447,10 грн судового збору. Заявник за подання касаційної скарги має сплатити 4 894,20 грн (2 447,10 грн х 200%) судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 31 травня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило