Справа № 509/1600/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, який проживає за адресою.: АДРЕСА_1, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 лідія Сидорівна, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, -

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2018року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, в якому просила Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон, строком на 1 рік з моменту набрання рішення законної сили, неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди (дозволу) та супруводу батька дитини ОСОБА_2, до Держави Ізраїль, Турецької Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Хорватії, Австрійської Республіки, Королівства Бельгії, Угорщини, Федеративної республіки Німеччини, Грецької республіки, королівства Данії, королівства Іспанії, Італійської республіки, Латвійської республіки, Литовської республіки, Люксембургу, республіки Мальта, королівства Нідерланди (Голландії), республіки Польща, республіки Португалії, Словацької республіки, республіки Словенія, Французської республіки, Чеської республіки, Швейцарської конфедерації, королівства Швеції, Естонської республіки, Чорногорії, Російської Федерації, республіки Кіпр, Республіки Македонії, у супроводі матері ОСОБА_1, яка буде забезпечувати проїзд та перебування за кордоном своєї доньки або баби ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач не надає в позасудовому порядку згоди на виїзд дитини за кордон. Разом із тим, позивач зазначає, що має можливість оздоровлювати свою дитину за кордоном.

Представник позивач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивачки.

Судом встановлені наступі обставини. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2017 року, яке набрало законної сили 04.04.2017 року, у цивільній справі №509/4401/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 встановлені наступні обставини.

27 листопада 2009 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за актовим записом №1124 був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.03.2015 року у справі №504/523/15-ц шлюб між сторонами розірвано.

Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, вона здійснює догляд за нею, та турбується про її фізичний, духовний розвиток та лікування. Таким чином, судовим рішенням встановлено, що дитина знаходяться на утриманні матері. З метою оздоровлення та гармонійного розвитку дитини, позивач має намір виїжджати з нею за кордон. Кошти на відпочинок дітини надає позивачка. Однак, попри реальну можливість організації закордонного відпочинку та оздоровлення дитини, відповідач безпідставно не надає дозволу на виїзд дітей за кордон, чим перешкоджає її гармонійному розвитку та фізичному вихованню. Крім того, ОСОБА_4 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2017 року, яке набрало законної сили 04.04.2017 року, у цивільній справі №509/4401/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 судом уже надався дозвіл на дозвіл на тимчасовий виїзд, строко на 1 рік з моменту набрання рішення законної сили, ОСОБА_4 до інших країн, в т.ч. Держави Ізраїль.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно вимогам ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків.

Згідно ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту ч.2 ст. 155 СК України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України".

За положенням ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення оригіналів або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

На даний час позивач має реальну можливість виїхати на відпочинок до іншої держави. Позивач має реальну можливість забезпечувати свою дитину, надавати їй належні умови проживання, забезпечувати сучасними засобами охорони здоровя. Проте, відповідач добровільно не надає згоди не виїзд дитини, самоусунувся від її виконання, не здійснює належного матеріально-фінансового забезпечення. Позивач докладає максимальних зусиль, аби життя дитини було максимально комфортним, безпечним та безтурботним, всі дії позивач здійснює виключно в інтересах її дитини, позивач намагається забезпечити її належним рівнем життя.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 206, 258-259, 264, 265, 273, 354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон, строком на 1 рік з моменту набрання рішення законної сили, неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди (дозволу) та супруводу батька дитини ОСОБА_2, до Держави Ізраїль, Турецької Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Хорватії, Австрійської Республіки, Королівства Бельгії, Угорщини, Федеративної республіки Німеччини, Грецької республіки, королівства Данії, королівства Іспанії, Італійської республіки, Латвійської республіки, Литовської республіки, Люксембургу, республіки Мальта, королівства Нідерланди (Голландії), республіки Польща, республіки Португалії, Словацької республіки, республіки Словенія, Французської республіки, Чеської республіки, Швейцарської конфедерації, королівства Швеції, Естонської республіки, Чорногорії, Російської Федерації, республіки Кіпр, Республіки Македонії, у супроводі матері ОСОБА_1, яка буде забезпечувати проїзд та перебування за кордоном своєї доньки або баби ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_5