Справа № 1412/5875/12
Провадження № 4-с/487/19/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу Держаної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

19.01.2018 року представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Заводського відділу Держаної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ЄДРВП № 52568897 - неправомірними. Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.11.2017 ЄДРВП № 52568897. Відновити виконавче провадження ЄДРВП № 52568897 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1412/4052/12 від 28.11.2012 року Заводського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 11.10.2011 р. в сумі 19129,03 гривень, а також судовий збір у розмірі 214,60 грн. В обґрунтування скарги заявник стверджує, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу є незаконною, оскільки, виконавцем не вчинено всіх дій для розшуку майна або коштів боржника, не вжиті інші заходи для примусового виконання судового рішення.

До судового засіданні представник заявника не зявилася, причину неявки суду не повідомила.

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області до судового засідання не зявився, надав до суду заперечення, в яких зазначив, що постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 12.10.2016 року відкрито виконавче провадження №525668897 на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження представника стягувача та виконавчого листа по справі № 2-1412/4052/12 виданого 28.11.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк України» боргу в розмірі 19343,63 грн. Державним виконавцем вжито відповідних заходів примусового виконання та встановлені обставини, які зумовили прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві, а доводи заявника про невжиття інших заходів не спростовують висновку на підставі якого прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві. У звязку з викладеним, просив в задоволенні скарги відмовити.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали цивільної справи № 2-1412/4054/12, судом встановлено:

01 жовтня 2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено. А саме, стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором від 11.10.2011 року у розмірі 19129,03 грн. та судовий збір у розмірі 214,60 грн. 28 листопада 2012 року судом було видано виконавчий лист по зазначеній справі.

В подальшому представником скаржника було подано до Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області заяву про примусове виконання вказаного виконавчого листа.

12.10.2016 р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлена сторонам.

21.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Перевіркою за базами даних встановлено, що боржнику не належить рухоме майно, але належить нерухоме майно 1/4 квартири АДРЕСА_1.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України у боржника відсутні рахунки у фінансових установах.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник не отримує пенсії та інші доходи.

14.04.2017 державним виконавцем направлено до банківських установ вимогу про надання інформації щодо наявності відкритих у банках рахунків на імя боржника та договорів про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, на який отримано відповіді про те, що у боржника відсутні відкриті у банку рахунків на імя боржника.

30.05.2017 до відділу державної виконавчої служби надійшла відповідь ПАТ КБ «ПриватБанк» про наявність відкритого рахунку боржником. 19.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено для виконання ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.06.2017 року на момент арешту на рахунках відсутні кошти.

Постановою від 16.11.2017 року виконавчий документ повернутий стягувачу.

Підставою повернення виконавчого документу стягувачу виконавець визначив п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий лист підлягає поверненню стягувачу у разі, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14, ч. 1 ст. 209 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що державним виконавцем виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 52568897 вчинялись у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, державним виконавцем було арештовано майно боржника, здійснено відповідні запити щодо наявності у боржника майна або доходів.

Разом з тим, слід зазначити, що безрезультативність вжитих державним виконавцем заходів не свідчить про неправомірність його дій.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено в ході розгляду скарги, дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає скаргу не підлягаючою задоволенню.

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу Держаної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, яка вступила в дію з 15.12.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: В.О. Гаврасієнко