Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_5 звернулася до Рівненського міського суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання непрацездатної матері в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову покликається на обставини викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просять суд, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання недієздатної матері ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно та пояснили суду, що ОСОБА_5 живе в своїй квартирі, має інвалідність внаслідок зловживання алкоголем.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги позивача не визнали з підстав викладених в запереченнях проти позову, просили суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 (ОСОБА_6) А.С.09.11.1994 року народження, є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №274844 виданого Відділом РАЦС м. Рівне 23.11.1994 року.

19 вересня 2006 року шлюб укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ГЮ №009151 виданого Відділом РАЦС Рівненського МУЮ 19.09.2006 року.

Рішенням Рівненського міського суду по справі №1715/18123/12 від 10 січня 2013 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною та встановлено над нею опіку. Опікуном призначено її рідну сестру ОСОБА_1 Також рішенням встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2006 року та в центрі психологічного здоров'я, неодноразово проходила лікування від алкогольної залежності, що підтверджується медичними документами наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0016510 від 08.08.2013 року, ОСОБА_5 є інвалідом І (б) групи загального захворювання довічно, потребує стороннього догляду і нагляду, рекомендовано "Д" нагляд психіатра, нарколога.

Відповідно до довідки №362 від 22.09.2016 року виданої КЗ «Острозький психоневрологічний інтернат» Рівненської обласної ради, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживала в інтернаті з 26.05.2015 року і знаходилася на повному державному утриманні.

ОСОБА_8 висновку лікарської комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №1601 від 25.11.2017 року, ОСОБА_5 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою м. Рівне вул. Соборна, 275/200, має обмежену здатність до самостійного пересування та обмежену здатність контролювати свою поведінку.

ОСОБА_8 довідки №9422/03 виданої Рівненським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області 21 листопада 2017 року, ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності за червень-вересень 2017 року в розмірі по 1362,00 грн., за жовтень-листопад 2017 року в розмірі по 1452,00 грн.

Відповідно до довідки №4807 від 23.11.2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у УПСЗН та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року в розмірі 1276,69 грн.

Як вбачається з довідки №910 від 21.11.2017 року виданої Управлінням праці та соціального захисту, ОСОБА_1 знаходиться на обліку у міськсоцзахист та отримує компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом І групи в розмірі, що за червень-листопад 2017 року становить 168,96 грн.

ОСОБА_8 податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 20.11.2017 року дохід відповідача ОСОБА_3 за три квартали 2017 року склав 14660,00 грн.

ОСОБА_8 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб та громадських формувань станом на 10.01.2018 року №23359611, 30.11.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3 за її рішенням.

Як вбачається з Довідки №01-40/300 від 16.01.2018 року виданої Державною службою зайнятості, ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітна в Рівненському МЦЗ з 12.01.2018 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 яка є сусідкою відповідача показала суду, що відповідача виховував батько та його дружина ОСОБА_9, ОСОБА_5 разом з відповідачем вона жодного разу не бачила.

Свідок ОСОБА_6 батько відповідача та перший чоловік ОСОБА_5, в судовому засіданні показав суду, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з матірю не спілкуються. ОСОБА_5 не приймала участі у вихованні та утриманні дочки, вона мала проблеми з алкоголем. ОСОБА_3 повністю перебувала на його утриманні і з народження проживала разом з ним, а матір жодного разу дочкою не цікавилася.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Повнолітні дочка, син зобов'язані, відповідно до ст. 202 СК України, утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок, передбачений ч.1ст.202 СК України, не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи (ст.75 СК України).

Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій статті 75 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових у сукупності певних умов, а саме: мати, батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

Відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а згідно з п.1.2. Методики визначення прожиткового мінімуму на одну особу та для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки України та Державного комітету статистики України від 17.05.2000 № 109/95/157 - прожитковий мінімум на одну особу та для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення, складається з вартісних величин: набору продуктів харчування, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я; мінімального набору непродовольчих товарів, необхідного для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості; мінімального набору послуг, необхідного для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2018 року складає 1373,00 грн., тоді як судом встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_5 дорівнює 1452,00 грн.

Таким чином, оскільки пенсія позивача не є меншою, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для категорії осіб, до якої вона відноситься, підстави вважати, що позивач є особою, яка потребує сторонньої матеріальної допомоги, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, та те, що ОСОБА_5 отримує пенсію в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, має на праві власності квартиру в м. Рівне, тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України та, відповідно, частини першої статті 202 СК України, крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 ухилялася від виконання своїх батьківських обовязків з 2006 року, зловживала алкогольними напоями в зв'язку з чим стала інвалідом І групи.

Відповідно до ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. В даному випадку, виняткові випадки відсутні, а тому позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 33000, АДРЕСА_1), яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії МЮ №351919, виданий Рівненським МВ УДМС України від 30 листопада 2013 року) про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_10