Справа № 360/294/17-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1910/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 16.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Приходька К.П., Мережко М.В.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Бородянського районного суду Київської області від 07 лютого 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 09 жовтня 2011 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 січня 2017 року має заборгованість в сумі 56100,82 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 07 лютого 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким вимоги банку задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та порушенням судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд порушив норми процесуального права щодо рівності сторін перед законом і судом, змагальності та диспозитивності. Крім того, суд прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів укладення кредитного договору, хоча відповідач підтвердила факт його укладання, однак суд не дав цьому належної оцінки, як і не дав оцінки наданим банком на підтвердження цього доказам. Суд не врахував, що сторони досягли згоди щодо змісту та форми договору про надання банківських послуг, він є укладеним між сторонами, а відтак згідно ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору від 09 жовтня 2011 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8000 грн., вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що надані позивачем копій анкети-заяви, довідки про умови кредитування, крім того надана позивачем копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» виготовлена таким чином, що унеможливлює встановлення її змісту, внаслідок чого ставиться під сумнів відповідність поданої копії оригіналу.

Натомість, з такою процесуальною позицією суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, бо він зроблений без урахування дійсних обставин справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити і тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника його обов'язку.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї і, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здій снювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК Укараїни, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами банківських послуг та Тарифами Банку.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк надав ОСОБА_2 09.10.2011 року грошові кошти у розмірі 8000.00 грн., що підтверджується, анкетою-заявою та не оспорюється відповідачем (а.с. 8) .

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з нормою ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056 -1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Так, звертаючись до суду з позовом Банк, в частині позовних вимог щодо стягнення коштів, які утворились внаслідок заборгованості за кредитом, а саме загальна сума заборгованості по договору становить 56100,92 грн. з яких: 7554,49 грн. заборгованість за кредитом; 42548,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2647,66 грн. штраф (процентна складова)., свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_2 має сплатити на його користь вказані кошти відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, що підтверджується підписом ОСОБА_2 у анкеті - заяві.

Згідно з пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 у порядку узгодженому сторонами проінформував ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення дії договору, а відтак цей договір автоматично пролонговувася.

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, що ОСОБА_2 останній платіж на погашення кредиту здійснив 26 серпня 2014 року.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Встановлено, що в анкеті-заяві від 09 жовтня 2011 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. При цьому, у вказаній анкеті-заяві від 09 жовтня 2011 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обовязковість яких передбачено Умовами і правилами надання банківських послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 09 жовтня 2011 року договору про надання банківських послуг, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

Колегія суддів вважає, що в анкеті-заяві від 09 жовтня 2011 року відповідач лише виявив бажання оформити на своє імя кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна, GOLD днів пільгового періоду» та погодиd, що ця заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погоджується з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено виникнення у відповідача зобовязань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 вчиняв дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання ним факту отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 7554, 49 грн. (а.с.6-7), яка підлягає стягненню з ОСОБА_2С на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки ОСОБА_2 у період з 09 жовтня 2011 року по 31 січня 2017 року фактично користувалася наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитними коштами у розмірі 7554,49 грн., а умовами договору не встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст.1048 ЦК України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

По справі встановлено, що останній платіж на погашення кредиту позичальник здійснив 26 серпня 2014 року у сумі 25,21 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав разом з відзивом на апеляційну скаргу заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

У правовій позиції Верховного суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-140цс14 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у такому випадку обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання основного зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

З урахуванням вказаної правової позиції та встановлених обставин по справі, колегія суддів вважає, що початком перебігу строку позовної давності є 26 серпня 2014 року.

Оскільки з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 15 січня 2017 року, то колегія суддів приходить до висновку, що до позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 09 жовтня 2011 року по 26 серпня 2014 року позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у межах трирічного строку позовної давності за період з 26 серпня 2014 року по 31 січня 2017 року, тобто, по день складання позивачем розрахунку заборгованості.

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_2 за відсотками за користування кредитними коштами становить 5 353 грн. 26 коп.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 09 жовтня 2011 року у розмірі 12 907 грн. 75 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7554,49 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 5 353 грн. 26 коп.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки при його ухваленні судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову сплатило судовий збір у розмірі 1 600 грн., а при подачі апеляційної скарги - 2 400 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 516 грн. 31 коп.

Керуючись ст. 7, 328, 355, 356, ЦК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 07 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: 07800, Київська область, смт. Бородянка, вул. Побутовиків, будинок 3, НОМЕР_1, ІПН: 0 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 907 грн. 75 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7554, 49 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 5 353 грн. 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" 516,31грн. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: