Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 756/10186/15-ц

провадження № 61-22864св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_5, подані представником ОСОБА_6, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у складі судді Рейнарт І. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року у складі судді Немировської О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_5- ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року.

26 лютого 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно оскаржив ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня

2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 березня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року відмовлено з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

16 травня 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно оскаржив ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня

2015 року.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі

1 404 482,45 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 252 734,26 грн; сума пені у розмірі 1 142 358,86 грн; 3 % річних від простроченого грошового зобовʼязання у розмірі 9 389,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі

3 654,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року відмовлено з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

26 серпня 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно оскаржив ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня

2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року відмовлено з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

Ухвала мотивована тим, що ухвалами Апеляційного суду міста Києва від

01 лютого 2016 року, 02 березня 2016 року та 08 червня 2016 року відмовлено представнику ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від

31 серпня 2015 року, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року слід відмовити з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

16 вересня 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 через засоби поштового звʼязку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у відкриті апеляційного провадження з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), суд апеляційної інстанції допустив помилку, оскільки ухвала Апеляційного суду міста Києва про відмову у відкритті апеляційного провадження не приймалася.

22 вересня 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно оскаржив ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня

2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року відмовлено з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

09 листопада 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно оскаржив ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня

2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року відмовлено з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

Ухвала мотивована тим, що ухвалами Апеляційного суду міста Києва від

01 лютого 2016 року, 02 березня 2016 року та 08 червня 2016 року та

28 вересня 2016 року відмовлено представнику ОСОБА_5 -

ОСОБА_6 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року слід відмовити з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

25 листопада 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 через засоби поштового звʼязку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у відкриті апеляційного провадження з підстав передбачених пунктом 3 частиною четвертою статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), суд апеляційної інстанції допустив помилку, оскільки ухвала Апеляційного суду міста Києва про відмову у відкритті апеляційного провадження не приймалася.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від

08 вересня 2016 року.

Витребувано із Оболонського районного суду міста Києва цивільну справу

№ 756/10186/15-ц.

26 січня 2017 року справа № 756/10186/15-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали суду апеляційної інстанції постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

За змістом положень пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року, оскільки встановлено, що ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 01 лютого

2016 року, 02 березня 2016 року, 08 червня 2016 року, та 28 вересня 2016 року вже було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за аналогічними апеляційними скаргами представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

Подача апеляційних скарг на одне і те саме судове рішення свідчить про недобросовісне здійснення стороною своїх процесуальних прав, оскільки такі дії направлені на затягування розгляду справи по суті.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані ухвали - без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують і підстав для скасування оскаржуваних ухвал суду апеляційної інстанції немає.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська