Справа № 310/7302/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 травня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа ОСОБА_2, про визнання права користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа ОСОБА_2, про визнання права користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона була зареєстрована 28.05.2011 року за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул.Севастопольська, 302. В зв'язку з навчанням у м. Харкові, вона тимчасово знялася з реєстрації 28.08.2012 року та перереєструвалася у гуртожитку в м. Харкові за адресою: м.Харків, вул.Цілиногрецська, 32. В серпні 2017 року вона закінчила навчання у м. Харкові, в зв'язку з чим 08.08.2017 року знялася з тимчасової реєстрації у м. Харкові та виявила бажання поновити свою реєстрацію за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Севастопольська, 302. 16.08.2017 року вона звернулася до єдиного офісу з проханням поновити реєстрацію за вказаною адресою, проте їй було відмовлено. 17.08.2017 року, 01.09.2017 року, 15.09.2017 року, до виконавчого комітету Бердянської міської ради були направлені запити, щодо з'ясування питання, чи має вона право поновити свою реєстрацію за адресою: м. Бердянськ, вул.Севастопольська, 302, після закінчення навчання. 12.09.2017 року була надана відповідь на запит від 01.09.2017 року, де зазначено, що у неї відсутні підстави для реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Отже, у неї виникли труднощі в поновленні за нею право користування та реєстрації за вищевказаною адресою. Власник зазначеного будинку ОСОБА_3 помер 07.09.2002 року, спадкоємцем першої черги є її мати ОСОБА_2, яка на даний час не оформила на себе вищевказаний будинок, однак вступила у спадок, тому що має заповіт та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент смерті. Просила визнати за нею право користування житловими приміщеннями будинку №302 по вул.Севастопольська в м.Бердянську, Запорізької області.

До початку судового засідання від представника позивачки адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача, сповіщені про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надали. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Від третьої особи ОСОБА_2 до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Крім того зазначила, що дійсно її донька ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. У звязку із навчанням та виїздом до м. Харкова, донька тимчасово знялась з реєстрації та зареєструвалась в гуртожитку у м. Харкові. В серпні 2017 року донька закінчила навчання та повернулась до м. Бердянськ, щоб поновити реєстрацію. Але на той час вона була в Італії і не змогла допомогти доньці зареєструватися, тому що власник будинку її батько ОСОБА_3 помер 07.09.2002 року, а вона спадщину прийняла, але не встигла оформити. Не проти, щоб її доньку ОСОБА_1 було визнано користувачем будинку №302 по вул. Севастопольська в м. Бердянську.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та 28.08.2012 р. знята з реєстрації за цією адресою. 04.09.2012 року ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та 08.08.2017 року знята з реєстрації за цією адресою, що підтверджується її паспортом громадянина України, на стор. №11-12 якого проставлено штамп про місце реєстрації та зняття з реєстрації, копією домової книги, карткою реєстрації (а.с.5, 11-18, 44).

Згідно довідки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» №66-04-12/146 від 27.09.2017р., ОСОБА_1 з 01 вересня 2012 року була зарахована на 1-й курс денної форми навчання економічного факультету Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», та наказом №1489 СТ від 30 червня 2017 року відрахована з університету у звязку з закінчення навчання.

17.08.2017 року, 01.09.2017 року, 15.09.2017 року представником позивача адвокатом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Бердянської міської ради були направлені запити, щодо поновлення реєстрації ОСОБА_1 за адресою: м. Бердянськ, вул. Севастопольська, 302, після навчання (а.с.23,24,25).

12.09.2017 року була надана відповідь на запит від 01.09.2017 року, де зазначено, що у ОСОБА_1 відсутні підстави для реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.69-70).

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців також у випадку: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985р. (із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989р., № 13 від 25.12.1992р., № 15 від 25.05.1998р.), вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи, будинком №302 по вул. Севастопольська володів ОСОБА_3, який помер 07 вересня 2002 року, та який за життя заповідав все своє належне майно, зокрема, ОСОБА_2, яка в свою чергу прийняли спадщину, оскільки на момент смерті проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем (а.с.7-18, 40-41,42, 39).

На момент смерті ОСОБА_3 в будинку №302 по вул. Севастопольска в м. Бердянську була також зареєстрована і позивачка ОСОБА_1, що підтверджується довідкою вуличного комітету №14 м. Бердянськ (а.с.39).

Таким чином, позивачка тривалий час була зареєстрована та проживала в зазначеному будинку, була знята з реєстрації у вищезазначеному будинку у звязку із виїздом на навчання до м. Харкова, де була в подальшому зареєстрована у гуртожитку навчального закладу, та після закінчення навчання вибула за місцем свого постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується карткою прописки, виданою НТУ «Харківський політехнічний інститут» (а.с.45).

Строк, визначений ч.5 ст. 71 ЖК УРСР позивачкою пропущено не було, оскільки вона через свого представника неодноразово, а саме, 17.08.2017р., 01.09.2017р., 15.09.2017р. зверталась до відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо поновлення своєї реєстрацію, на що отримала відповідь, що підстави для її реєстрації у зазначеному буднику відсутні.

За таких підстав, враховуючи фактичні обставини та поважні причини тимчасової відсутності позивачки за місцем своєї реєстрації у звязку із навчанням, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1) право користування житловим приміщенням будинком № 302 по вул. Севастопольська у м. Бердянську Запорізької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_5