ПОСТАНОВА

Іменем України

16.05.2018 року м. Кропивницький

Справа № 401/3789/16-ц

Провадження № 22-ц/781/790/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н.І.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_4,

заінтересовані особи: Світловодська міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, від імені якого діє представник адвокат ОСОБА_6, на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Андріянов О.В.) від 26 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою в якій, з урахуванням заяви про зміну вимог (а.с. 62 63), просив встановити факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_7, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 10 червня 2009 року по 16 червня 2014 року.

В обґрунтування своєї вимоги заявник зазначав, що він і ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, до дня її смерті, яка настала 16 червня 2014 року. Після її смерті відкрилася спадщина, але заповіт ОСОБА_7 не лишила, а спадкоємці за законом першої другої черги відсутні. Встановлення даного факту потрібно заявнику для реалізації ним спадкових прав, як спадкоємцем четвертої черги.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2017 року заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених діючою на той час ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2017 року ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2017 року скасовано, а справу направлено до того ж суду для продовження розгляду. Суд мотивував своє рішення тим, що висновок суду про наявність між заявником та ОСОБА_5 спору про право є передчасним оскільки остання не брала до участі у справі.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2017 року заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 294 ЦК України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року).

Суд встановив, що спадкоємцем першої черги після щодо майна померлої ОСОБА_7 являється її дочка ОСОБА_5, яка в силу приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Суд також виходив з того, що встановлення вказаного у заяві факту необхідно заявнику для підтвердження належності його до числа спадкоємців померлої та підтвердження свого права на спадкування. Суд дійшов висновку, що між заявником і ОСОБА_5 існує спір про право.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, від імені якого діє його представник адвокат ОСОБА_8, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нове судове рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд не взяв до уваги показання свідків, які підтвердили факт, який просив встановити заявник. Висновок суду про можливість набуття заявником прав спадкоємця є припущенням, оскільки спадкові відносини не є предметом звернення заявника до суду. Вимог щодо розподілу спадщини заявник не висував.

Заінтересовані особи не скористалися своїм правом надати відзив н апеляційну скаргу.

10 травня 2018 року представнику заявника адвокату ОСОБА_8 вручено судову повістку-повідомлення, якою повідомлялося про призначення справи до розгляду о 12 год. 30 хв. 16 травня 2018 року в приміщенні Апеляційного суду Кіровоградської області за вказаною адресою. Частиною 5 ст. 130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням судової повістки і цій особі. Проте ні заявник, ні його представник у призначений судом час і місце не зявилися.

15 травня 2018 представник заявника звернувся засобами звязку до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у звязку з важким матеріальним станом заявника.

За відсутності обєктивних даних про майновий стан заявника, який би перешкоджав його явці до суду, колегія суддів визнала причини неявки заявника та його представника в судове засідання не поважними. Крім того, суд врахував, що строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду становить 30 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження (ч. 1 ст. 371 ЦПК України) і в даній справі він збігає 19 травня 208 року. Клопотання про продовження строку розгляду справи заявник не подав. У звязку з цим суд відхилив клопотання про відкладення розгляду справи.

Заінтересовані особи також в судове засідання не зявилися без повідомлення суду причин неявки.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У звязку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суд зробив висновок, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив і матеріалами справи підтверджуються такі обставини справи.

16 червня 2014 року в м. Світловодськ Кіровоградської області у віці 34 роки померла ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 69).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5, 18 грудня 1998 року, її матірю являлася ОСОБА_7 (а.с. 86).

Згідно копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, датованої 4 січня 2011 року (а.с. 90), вона надала згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ) встановлено, що справи у судах першоїта апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайновихчи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 4 ст. 256 ЦПК України (у редакції 2004 року з наступними змінами, які діяли на час звернення заявника до суду) визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 4 ст. 315 ЦПК України (у редакції 2017 року).

Крім того, згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України (у редакції 2017 року), якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право у цивільному процесуальному сенсі можна визначити, як юридичний конфлікт (спір) між учасниками цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин щодо наявності, змісту та обсягу прав та обовязків, здійснення яких потребує судового захисту.

У заяві до суду ОСОБА_4 посилався на необхідність встановлення факту його проживання однією сімєю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу для оформлення його прав на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 за відсутності будь-яких інших спадкоємців за законом або за заповітом.

Пороте суд встановив, що ОСОБА_7 мала дочку ОСОБА_9, яка відповідно до 1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців за законом.

На час відкриття спадщини спадкоємцю першої черги ОСОБА_5 виповнилося лише 15 років. За відсутності зареєстрованої спадкової справи після смерті ОСОБА_7О (а.с. 73), що, зокрема, вказує на відсутність поданих спадкоємцями нотаріусу заяв про відмову від спадщини, та у відповідно до положень ч. 4 ст. 1286 ЦК України ОСОБА_5 вважається такою, що прийняла спадщину.

Не зважаючи на встановлення у судовому засіданні наявність спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_7, заявник не відмовився від поданої ним заяви, а отже вважає, що йому належить право на спадкування, яке може бути реалізоване ним за умови підтвердження факту їх з ОСОБА_7 проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Таким чином заявником не визнається право спадкоємця першої черги на першочергове отримання спадщини.

Разом з тим, суд своєю ухвалою залучив до участі у справі ОСОБА_5, але вона, являючись учасником справи, жодним чином не виявила свою згоду з вимогами заявника.

Встановивши такі обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність між заявником і ОСОБА_5 спору про право цивільне (спору про право на спадщину), який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. З цих підстав суд правомірно залишив заяву без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваго показання свідків, які підтвердили факт, який просив встановити заявник не заслуговують на увагу так, як встановивши підстави для залишення заяви без розгляду, суд не вирішував її по суті.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, постановленої з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов судове рішення не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4, від імені якого діє представник адвокат ОСОБА_6, без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

ОСОБА_3