Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1768/16-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 59 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №280/1768/17 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 1 листопада 2017 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 8 грудня 2016 року він подав до управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації заяву з проханням надати копії з трьох документів, які зберігаються в його особовій справі.

На його звернення відповідач надав лише копії двох документів, а копія запиту управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради , адресованого управлінню праці та соціального захисту населення Фрунзенського району Харківської міської ради, йому не була надана.

На думку ОСОБА_2, зазначені дії свідчать про порушення його права на вільний доступ до інформації та не узгоджуються з положеннями ч.3 ст.32, ч.2 ст.34 Конституції України, ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію», ч.1 ст.302 ЦК України.

Окрім того, неправомірні дії відповідача призвели до спричинення йому моральної шкоди, оскільки він є автором багатьох винаходів й відсутність копії вказаного документа позбавила його можливості належним чином обгрунтувати свою позицію у відносинах із Національним центром інтелектуальної власності Республіки Грузія.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив визнати за ним право на отримання від управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації письмової інформації щодо себе у формі копії документа листа до Фрунзенського районного управління соціального захисту населення м. Харкова та зобовязати відповідача усунути порушення його права на отримання письмової інформації.

Окрім того, просив зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації видати йому копію даного листа та відшкодувати спричинено моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 1 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації видати ОСОБА_2 копію листа управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради без дати, номеру та підпису, який міститься в особовій справі ОСОБА_2

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 5000 грн. на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

Зокрема, зазначає, що у вступній частині рішення суд невірно зазначив відповідача та позовні вимоги.

Окрім того, суд не надав належної правової оцінки його доводам щодо порушення відповідачем його прав, які призвели до спричинення моральної шкоди.

Відсутність у нього копії листа управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради позбавило його можливості надати патентному відомству Республіки Грузія докази поважності причин пропуску строку сплати патентного мита.

Вказана обставина беззаперечно доводить факт спричинення йому моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації.

8 грудня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати йому копії документів, які містяться у його особовій справі, а саме: запиту управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до управління праці та соціального захисту населення Фрунзенського району Харківської міської ради; супровідного листа при направленні його особової справи з управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради; довідки про взяття його на облік управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради.

На письмове звернення ОСОБА_2 відповідач надав йому копії супровідного листа при направленні його особової справи з управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради та довідки про взяття його на облік управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради. Копія запиту управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до управління праці та соціального захисту населення Фрунзенського району Харківської міської ради йому не була надана з тих підстав, що зазначений документ не містить дати, підпису посадової особи та печатки установи.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відмова у видачі позивачеві копії зазначеного документа є неправомірною та не узгоджується з положеннями ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію», відповідно до якої кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Інформація, яку просив надати позивач, є відкритою, стосується його особисто та не віднесена законом до інформації з обмеженим доступом, тому в даному випадку ОСОБА_2 не може бути обмежений у доступі до даної інформації.

Разом з тим, вирішуючи даний спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд залишив поза увагою наступне.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, відповідно до цієї норми обовязок відшкодувати шкоду, завдану потерпілому органом державної влади, покладається на державу.

Згідно з положеннями ст.30 ЦПК України ( в редакції 2004 року) держава може виступати стороною у цивільному процесі. Аналогічне правило закріплене й у ч.2 ст. 48 чинного ЦПК України.

Проте держава є особливим субєктом цивільного судочинства, оскільки не може здійснювати в суді свої права безпосередньо.

У п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативно-правовим актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою ( за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Однак, орган Державного казначейства не був залучений до участі у справі.

Оскільки відповідно до наданих повноважень апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, рішення в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з постановленням нового,- про відмову у задоволенні даних позовних вимог з наведених підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що у вступній частині рішення суд невірно зазначив відповідача та позовні вимоги, є безпідставним, оскільки зазначений недолік усунуто шляхом виправлення допущеної описки в порядку, передбаченому ст. 219 ЦПК України ( в редакції 2004 року).

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 1 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди скасувати та постановити в цій частині нове рішення,- про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 травня 2018 року.

Головуюча Судді: