Справа № 751/7491/17 Провадження № 22-ц/795/455/2018 Головуючий у I інстанції - Яременко І. В. Доповідач - Боброва І. О.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої-судді Бобрової І.О.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем -Шкарупою Ю.В.,

позивач - відповідач - ОСОБА_3,

позивач - відповідач - Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживача та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

місце ухвалення рішення судом першої інстанції - місто Чернігів,

дата складання повного тексту рішення судом першої інстанції - 06.02.2018,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Облтеплокомуненерго», у якому, уточнивши в подальшому свої вимоги, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування йому суми до оплати за надані послуги у розмірі 2732,16 грн за опалення місць загального користування будинку за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року та зобов'язати відповідача скасувати безпідставно нараховану заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника по квартирі АДРЕСА_1 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку НОМЕР_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач розраховує оплату місць загального користування (надалі - МЗК), застосовуючи для споживачів одного будинку, який обладнаний будинковим лічильником, різні методи нарахувань. Згідно з листом відповідача № 2286-Т від 07.11.2017 нарахування за опалення МЗК здійснюється для всіх споживачів, незалежно від наявності або відсутності у них індивідуальних вузлів обліку теплової енергії в однаковому порядку. Також позивач зауважив, що внаслідок фактичної відсутності функціонуючої системи опалення МЗК, відповідач взагалі не має права нараховувати оплату за послугу, яка не надається, тому останній і зобов'язаний провести відповідний перерахунок.

07 грудня 2017 року ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернувся із зустрічною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за період з 01.10.2016 по 30.09.2017 за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води у сумі 4243,23 грн (з яких 2732,16 грн за послуги опалення МЗК та утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку відповідно до показань будинкового лічильника та 1511,07 грн за послуги з централізованого опалення квартири (за показами квартирного лічильника) та гаряче водопостачання) та 1600 грн судового збору, мотивуючи позовні вимоги тим, що в порушення вимог законодавства ОСОБА_3 не здійснював оплату наданих послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в повному обсязі, що свідчить про неналежне виконання ним своїх зобов'язань.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Облтеплокомуненерго» задоволено. Визнано неправомірними дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_3 витрат на оплату теплової енергії за опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_1 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно в сумі 2732 грн 16 коп. Зобов'язано ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану ОСОБА_3 заборгованість по оплаті теплової енергії на опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_1 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно в сумі 2732 грн 16 коп. шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку НОМЕР_2.

Стягнуто з ПАТ «Облтеплокомуненерго» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Облтеплокомуненерго» простить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність судового рішення та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування в даному випадку п. 1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення. Зазначає, що суд, посилаючись на акт КП «ЖЕК-13» від 28 лютого 2017 року, яким зафіксовано відключення опалення лише сходових клітин 1-го та 2-го під'їздів, а не всіх МЗК будинку, зробив невірний висновок, що позивач взагалі не повинен сплачувати за опалення МЗК, адже такі місця опалюються частково, а від сплати позивач за рішенням суду звільнений повністю.

Стверджує, що зобов'язавши ПАТ «ОТКЕ» скасувати нараховану позивачу заборгованість, районний суд фактично безпідставно звільнив позивача від сплати вартості спожитих послуг, оскільки залишив поза увагою той факт, що в поняття «опалення МЗК» входять і втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, які споживач також повинен оплачувати.

Також суд безпідставно відмовив у задоволенні зустрічного позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 не має заборгованості за спірний період на момент винесення оскаржуваного рішення суду. При цьому, суд залишив поза увагою, що ОСОБА_3 сплатив 2800 грн за послуги з централізованого опалення за листопад 2017 року лише 27.12.2017 (відповідно до наданої квитанції), та як він пояснив з врахуванням боргу за спірний період, тобто він визнав існування боргу за спірний період в сумі 1511,07 грн, який сплатив лише після відкриття провадження у справі. Суд не стягнув з ОСОБА_3 сплачений ПАТ «ОТКЕ» при подачі зустрічного позову судовий збір в сумі 1600 грн.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01.02.2018 без змін, посилаючись на ухвалення його з додержанням норм матеріального та процесуального права. Так, ОСОБА_3 зазначає, що відповідач внаслідок відсутності функціонуючої системи опалення МЗК будинку не має права нараховувати оплату за дану послугу в повному обсязі. На думку ОСОБА_3 нарахована заборгованість не є оплатою за опалення МЗК, а є залишком за загальнобудинковим лічильником, який утворюється внаслідок того, що в квартирах без індивідуальних засобів обліку встановлюються додаткові секції батарей та підлоги з підігрівом. Також зазначає, що він не просив взагалі звільнити його від оплати, а просив скасувати конкретну суму заборгованості, неправомірно нараховану відповідачем згідно з будинковим лічильником за конкретний опалювальний період.

Щодо зустрічних позовних вимог, то ОСОБА_3 зазначає, що предметом даної цивільної справи є захист прав споживача. Він вважає, що виходячи зі змісту ст.193 ЦПК України, не можна розглядати вимогу відповідача в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення як зустрічні. Дана вимога не пов'язана із правовідносинами по захисту прав споживачів, її задоволення не виключає повністю або частково задоволення первісного позову. Крім того, він не заперечував жодним чином проти свого обов'язку оплачувати послуги з централізованого опалення відповідно до показників індивідуального лічильника.

Під час розгляду справи по суті, 22.05.2018 позивач-відповідач подав заяву про визнання апеляційної скарги обґрунтованою в частині. В цій заяві ОСОБА_3 вказав, що визнає правомірність нарахування йому витрат на опалення сміттєкамери в розмірі 64 грн.

Відзив на апеляційну скаргу Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області не подавався.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як споживач, не отримує послуг з централізованого опалення МЗК, а Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, не передбачено окремого розрахунку оплати споживачами витрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Відповідач внаслідок відсутності функціонуючої системи опалення МЗК будинку позивача не має права нараховувати оплату за дану послугу, а згідно з п. 15 Типового договору, п.п. 9 п.29 та п.п.15 п. 23 Правил повинен звільнити від оплати послуги, яка не надається та провести відповідний перерахунок споживачу. Тому суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування позивачу витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) є неправомірними, а отже його порушене право підлягає захисту заявленим способом.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ «Облтеплокомуненерго», суд першої інстанції встановив, що згідно з наданим розрахунком боргу за послуги теплопостачання, що надавались в період з 01.10.2016 по 30.09.2017, вбачається наявність заборгованості за послуги з централізованого опалення квартири (за показами квартирного лічильника) та за гаряче водопостачання 1511,07 грн. ОСОБА_3 в судовому засіданні було надано квитанцію про сплату ним коштів у сумі 2800 грн в рахунок сплати послуг з централізованого опалення квартири та за гаряче водопостачання, в результаті чого заборгованості за спірний період він не має, а тому не має підстав для задоволення зустрічного позову.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. Вказаний будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії, що не заперечується учасниками справи.

Позивач є споживачем послуг, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго», що не заперечується учасниками справи.

Квартира АДРЕСА_1 обладнана квартирним лічильником обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію від 07 жовтня 2013 року (а.с. 10).

КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради листом від 20 грудня 2017 року за № 1257 повідомило суд, що житловий будинок АДРЕСА_1 обслуговується підприємством з 01 лютого 2013 року. Вказаний будинок був переданий на обслуговування без опалення місць загального користування та без відповідної документації, на підставі якої приймалось рішення про відключення (а.с. 87)

Актом від 28 лютого 2017 року, що затверджений головою КП «ЖЕК-13» (а.с.18), встановлено, що опалення сходових клітин 1-го та 2-го під'їздів відключене від загальної системи опалення будинку (опалення в під'їздах відсутнє). Сміттєкамера 1-го під'їзду підключена окремо до системи опалення у підвалі, сміттєкамера 2-го під'їзду відключена зовсім. Система опалення магазинів 1-го поверху підключена до загальнобудинкової системи опалення через врізку подачі та зворотнього трубопроводів в підвальному приміщенні після будинкового лічильника тепла.

Порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення визначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила).

Відповідно п. 28 Правил, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика).

Згідно з п. 1.4 Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої для плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Як встановлено судом першої інстанції, чого не заперечувалось сторонами і в ході апеляційного розгляду, в будинку АДРЕСА_1 певна кількість квартир, в тому числі і квартира позивача, обладнана приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

ПАТ «Облтеплокомуненерго», визначаючи ОСОБА_3 кількість теплової енергії на опалення МЗК за період з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року, та, розраховуючи розмір оплати на загальну суму 4243,23 грн, керувалось п. 10, 12, 20 Правил та п.п. 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики, про що зазначалось стороною відповідача-позивача (а.с.53) і підтверджується письмовими доказами, зокрема, розрахунком боргу за послуги з теплопостачання по особовому рахунку НОМЕР_2 (а.с. 97).

Пунктом 2.1 Методики визначені різні варіанти визначення кількості теплової енергії на опалення місць загального користування в залежності від наявності чи відсутності загальнобудинкового лічильника, наявності індивідуальних лічильників в окремих приміщеннях тощо.

Пунктом 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п. 2.1 Методики. Надалі цим пунктом передбачена формула розрахунку

К

Q = SQ + Q,(2.3)

МЗК МЗК втр.

К

де SQ - кількість теплової енергії на опалення окремого

МЗК

к-того приміщення МЗК, Гкал;

Q - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами

втр.

системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі

(розраховується за СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и

кондиционирование", Приложение 12, 1991г. (далі - СНиП 2.04.05-91).

Однак, при визначенні суми оплати за вказаними пунктами відповідач-позивач, з врахуванням того, що СНиП 2.04.05-91 втратили чинність, а діючі ДБН В.2.5-67:2013, що затверджені наказами Мінрегіонбуду від 25.01.2013 №24 та від 28.08.2013 №410 не містять методики розрахунку втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, проводив розрахунок шляхом віднімання від показань будинкового лічильника визначених кількості теплової енергії на опалення квартир без лічильників та сумарних показань квартирних лічильників і сумарної кількості теплової енергії на опалення окремих к-тих приміщень місць загального користування.

Проте, вказаний спосіб нарахування не відповідає складовим формули, визначеній в п. 2.1.4 Методики. З огляду на це, відповідач-позивач проводив розрахунки опалення місць загального користування не у спосіб, що визначений законом.

Підпункти 2.2.1, 2.2.2 Методики також не можуть бути застосовані при розгляді позову, оскільки вони містять формули розрахунку витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку.

Крім того, слід врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення МЗК споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку.

Суд вважає, що при нарахуванні заборгованості за опалення МЗК відповідач-позивач визначив одну з вихідних даних не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою, а отже і подальше застосування ним інших пунктів Методики при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК щодо квартири позивача не є правомірним. Вказане підтверджено матеріалами справи і не спростовується доводами апеляційної скарги.

Крім цього, відповідачем при розрахунку витрат на опалення МЗК у будинку позивача не взято до уваги ту обставину, що опалення сходових клітин у будинку відключено, тобто місця загального користування у будинку позивача опалюються лише частково.

Зважаючи на вищенаведені норми, та, дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про визнання неправомірними дій ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_3 оплати за опалення МЗК за опалювальний період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року в розмірі 2732,16 грн ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Однак, зобов'язавши відповідача скасувати нараховану ОСОБА_3 заборгованість у вищезазначеному розмірі, суд першої інстанції при вирішенні вказаних позовних вимог залишив поза увагою наступне.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 визначено поняття «допоміжні приміщення житлового будинку», а саме, це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Як вказувалося вище, з акту обстеження опалення сходових клітин від 28 лютого 2017 року, що затверджений головним інженером КП «ЖЕК-13», вбачається, що опалення сходових клітин 1-го та 2-го під'їздів відключене від загальної системи опалення будинку (опалення в під'їздах відсутнє); сміттєкамера 1-го під'їзду підключена окремо до системи опалення в підвалі; сміттєкамера 2-го під'їзду відключена зовсім (а.с.18). Зазначені обставини підтверджуються і повідомленням начальника КП «ЖЕК-13» від 20 грудня 2017 року, згідно з яким житловий будинок № АДРЕСА_1 підприємство обслуговує з 01 лютого 2013 року, будинок був переданий попереднім балансоутримувачем КП «Деснянське» Чернігівської міської ради без опалення МЗК та без документів, на підставі яких приймалось рішення про відключення (а.с. 87).

Таким чином, вказаними письмовими доказами доведений факт відсутності опалення лише сходових клітин обох під'їздів та сміттєкамери 2-го під'їзду будинку АДРЕСА_1, що дає колегії суддів підстави вважати, що інші допоміжні приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців опалюються загальною системою опалення. Отже, доводи апеляційної скарги про те, що МЗК будинку частково опалюються, і позивач повинен сплачувати за їх опалення, а своїм рішенням суд неправомірно взагалі звільнив останню від оплати наданих послуг, є слушними і обґрунтованими.

Беручи до уваги викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання скасувати в цілому нараховану заборгованість за надані послуги по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно з будинковим лічильником по квартирі АДРЕСА_1 за опалювальний період з жовтня 2016 по квітень 2017 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку НОМЕР_2 слід відмовити, рішення суду першої інстанції в цій частині - скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

З висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову колегія суддів частково не погоджується.

Встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_3 вчасно не оплачував послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Зазначене підтверджується розрахунком на а.с.97, відповідно до якого за спірний період - з 01.10.2016 по 30.09.2017 ОСОБА_3 нараховано 2732,16 грн за опалення МЗК, 7043,64 грн за опалення квартири та 3136,52 грн за гаряче водопостачання, всього 12912,32 грн. За цей період ОСОБА_3 сплачено 8669,13 грн. Різниця становить 4243,23 грн (12912,32 - 8669,13 = 4243,23). Вказана сума заборгованості, як визначив відповідач-позивач, складається з 2732,16 грн за послуги опалення МЗК та утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку відповідно до показань будинкового лічильника та 1511,07 грн за послуги з централізованого опалення квартири (за показами квартирного лічильника) та гаряче водопостачання.

Як вказано вище, нарахування ОСОБА_3 за опалення місць загального користування 2732,16 грн проведено не у спосіб, що визначений законом. Оскільки позивач-відповідач визнав правомірним нарахування 64 грн за опалення МЗК, суд вважає за можливе в цій частині позовні вимоги задовольнити частково та стягнути 64 грн з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» .

Відмовляючи у стягнення всієї суми заборгованості суд першої інстанції послався на надану позивачем-відповідачем квитанцію від 27.12.2017 про сплату ОСОБА_3 2800 грн (а.с.90). Однак, з вказаної квитанції вбачається, що споживач провів оплату «за тепло» за період з 01.11.2017 по 30.11.2017. Вказане спростовує твердження ОСОБА_3 щодо оплати ним заборгованості за минулий період. З розрахунку заборгованості (а.с.97) вбачається, що за жовтень 2017 року ОСОБА_3 оплачені частково лише послуги з гарячого водопостачання - 660,32 грн, інша нарахована за опалення сума не сплачена.

Більш детальне дослідження судом належності оплати після 30.10.2017 ОСОБА_3 послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання виходить за межі позовних вимог як самого ОСОБА_3, так і ПАТ «Облтеплокомуненерго». Зарахування сплачених споживачем сум після 30.10.2017 до тої чи іншої частин заборгованості (за гаряче водопостачання, опалення квартири, опалення МЗК) до компетенції суду не входить.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо добровільної сплати позивачем-відповідачем суми боргу в розмірі 1511,07 грн не відповідає наявним у справі доказам.

Заявлена в позові сума боргу за послуги з централізованого опалення квартири (за показами квартирного лічильника) та гаряче водопостачання - 1511,07 грн підлягає стягненню з позивача-відповідача на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго».

В цій частині доводи апелянта є такими, що заслуговують на увагу.

Заперечення позивача-відповідача щодо неможливості розгляду зустрічного позову разом із первинним позовом є безґрунтовними.

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

ОСОБА_3 звернувся з позовом про неправомірність нарахування йому плати ПАТ «Облтеплокомуненерго», останній звернувся із зустрічним позовом про стягнення цієї плати. Первісний та зустрічний позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є був доцільним.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з позовом ПАТ «Облтеплокомуненерго» сплачено 1600 грн судового збору. Позовні вимоги задоволені на 37% ((1511,07+64) х 100 : 4243,23 =37).

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення зустрічного позову, відповідно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» слід стягнути судові витрати в сумі 592 грн (1600 х 37 : 100 = 592) на повернення судових витрат понесених апелянтом в суді першої інстанції .

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 судовий збір не сплачував, оскільки на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від його сплати. Рішенням суду першої інстанції було стягнуто на користь держави з відповідача-позивача 640 грн за одну позову вимогу (хоча заявлялося дві вимоги немайнового характеру). Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення однієї позовної вимоги ОСОБА_3, судові витрати за розгляд первісного позову перерозподілу не підлягають. В цій частині рішення суду слід залишити без змін.

При подачі апеляційної скарги ПАТ «Облтеплокомуненерго» був сплачений судовий збір у розмірі 1920 грн за оскарження рішення суду в частині первісного позову ОСОБА_3 (за дві вимоги немайнового характеру) та 2400 грн за оскарження рішення в частині зустрічних позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та відмову у задоволенні однієї з немайнових вимог за первісним позовом, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» слід стягнути 960 грн судових витрат (1920 : 2 = 960) та 888 грн судових витрат за часткове задоволення зустрічного позову (2400 х 37 : 100 = 888), всього 1848 грн (960 + 888 =1848) на повернення судових витрат понесених апелянтом в апеляційній інстанції .

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ПАТ «Облтеплокомуненерго» - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Облтеплокомуненерго» про зобов'язання вчинити дії та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до ПАТ «Облтеплокомуненерго» (м. Чернігів, вул. Реміснича (Комсомольска), 55-б код у ) про зобов'язання скасувати безпідставно нараховану заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно з будинковим лічильником по квартирі АДРЕСА_1 за опалювальний період з жовтня 2016 по квітень 2017 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку НОМЕР_2 - відмовити.

Позовні вимоги ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» (м. Чернігів, вул. Реміснича (Комсомольска), 55-б код у ) заборгованість в сумі 64 грн за опалення місць загального користування та заборгованість в сумі 1511,07 грн за послуги з централізованого опалення квартири (за показами квартирного лічильника) та за гаряче водопостачання за період з 01.10.2016 по 30.09.2017.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Облтеплокомуненерго» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» (м. Чернігів, вул. Реміснича (Комсомольска), 55-б код у ) судові витрати понесені в суді першої інстанції в сумі 592 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» (м. Чернігів, вул. Реміснича (Комсомольска), 55-б код у ) 1848 грн судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 23.05.2018

Головуючий:Судді: