Провадження №2/521/1088/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року місто ОСОБА_1

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач вказувала, що на підставі договору дарування від 21 червня 2012 року, засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, вона є власником квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою, зокрема, зареєстрований ОСОБА_3

Позивач свідчить, що відповідач ОСОБА_3 за відповідною адресою не проживає, але в позасудовому порядку не здійснив необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживанням. У звязку з викладеними обставинами та з огляду на те, що ОСОБА_2 змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не зявилась, але від представника особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Крім того, як передбачає ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на той факт, що позивач від позову не відмовилась, а відповідач вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем даного позову та ухвалити рішення про його задоволення.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши відповідний позов, письмові докази, що були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05 вересня 2017 року на підставі договору дарування від 21 червня 2012 року, засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний номер 19459292, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 21 вересня 2017 року, відповідач ОСОБА_3 - зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як свідчать довідки, складені співробітниками ПАТ «Укрпошта», про неможливість вручення відповідачу ОСОБА_3 за місцем реєстрації: АДРЕСА_2, судових повісток по цивільній справі №521/14344/17 та їх повернення відправнику через не проживання відповідача за вказаною адресою або за закінченням терміну зберігання, ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою реєстрації.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 серії 77 АВ №6841470, засвідченої нотаріусом міста Москва ОСОБА_1, про визнання позову по цивільній справі №521/14344/17 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, вбачається, що ОСОБА_3 проживає за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_3.

Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених судом фактів, ОСОБА_3 втратив право користування відповідним житловим приміщенням.

Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Як розяснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 640,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КК №982669, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 червня 2002 року, місце реєстрації: АДРЕСА_5) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КК №982669, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 червня 2002 року, місце реєстрації: АДРЕСА_5) таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КК №982669, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 червня 2002 року, місце реєстрації: АДРЕСА_5) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) суму оплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: