Провадження №2/523/1174/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі Лінник І. А.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі,

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу частини будинку,

Установив

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що 23 жовтня 2000 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 123, укладеним на Чорноморській товарній біржі, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 3/25 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м. за 5 901,00 гривню.

Даний договір було укладено сторонами на території та засвідчено Чорноморською товарною біржею () за адресою: м. Одеса, вул. Гаванна, 6, було сплачено державне мито та здійснено утримання до пенсійного фонду України. Договір засвідчено печаткою та підписом директора біржі.

Сторони вказаного договору домовилися про всі істотні умови договору, що відображено в підписаному ними договорі купівлі-продажу № 123 від 23.10.2000 р.. При цьому були виконані всі істотні умови договору, крім його нотаріального посвідчення. Відповідач отримав гроші і передав Позивачу технічний паспорт і ключі від будинку.

Після отримання грошей і передачі Позивачу ключів і всіх документів Відповідач уїхав в невідомому Позивачу напрямку, на зв'язок не виходив, засоби звязку відсутні і засвідчити вказаний договір нотаріально в даний час не представляється можливим, що унеможливлює оформлення права власності на вказану частину домоволодіння за Позивачем.

У зв'язку з цим Позивач змушений звернутися до суду. Так як в даному випадку всі умови договору виконані, крім нотаріального оформлення, яке неможливо через відсутність відповідача.

Відповідно до вимог ст. 44 ЦК України (у редакції 1963 р.) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, повинні укладатися у письмовій формі. За ст. 227 цього кодексу Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно довідки Державної міграційної служби України № 5116/2045 від 22.08.2017 р. Позивачу у звязку із пошкодженням 21.08.2009 року було документовано паспортом громадянина України серія КМ № 619496 на підставі паспорту КЕ 418456, що видавався Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 07.10.1996 року, що підтверджує, що саме Позивач отримав новий паспорт та був покупцем за вказаним договором на підставі колишнього паспорту, копія якого додається.

06.02.2018 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог та встановлення порядку виконання рішення, згідно якої просив суд Визнати договір купівлі-продажу № 123 від 23 жовтня 2000 року нерухомого майна: 3/25 (три двадцять пятих) частини домоволодіння у місті Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м., укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, засвідчений Чорноморською товарною біржею дійсним, встановити порядок виконання рішення суду відповідно до якого рішення суду після набрання законної сили є підставою для скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 3/25 (три двадцять пятих) частини домоволодіння у місті Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м. та рішення суду після набрання законної сили є підставою для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 на 3/25 (три двадцять пятих) частини домоволодіння у місті Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив його позов задовольнити та Визнати договір купівлі-продажу № 123 від 23 жовтня 2000 року нерухомого майна: 3/25 (три двадцять пятих) частини домоволодіння у місті Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м., укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, засвідчений Чорноморською товарною біржею дійсним.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Вілповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відгук на позов у встановлений законом строк не надав причин неявки суду не сповістив.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 23 жовтня 2000 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 123, укладеним на Чорноморській товарній біржі ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 3/25 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м. за 5 901,00 гривню. (а.с. 8,9).

Даний договір було укладено сторонами на території та засвідчено Чорноморською товарною біржею () за адресою: м. Одеса, вул. Гаванна, 6, було сплачено державне мито та здійснено утримання до пенсійного фонду України. Договір засвідчено печаткою та підписом директора біржі, зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 123 від 23.10.2000 р.

Сторони вказаного договору домовилися про всі істотні умови договору, згідно підписаному ними договорі купівлі-продажу № 123 від 23.10.2000 р. При цьому були виконані всі істотні умови договору, крім його нотаріального посвідчення. Відповідач отримав гроші від Позивача і передав Позивачу технічний паспорт і ключі від будинку.

Вказаний договір оформити нотаріально в даний час не представляється можливим в звязку з відсутністю відповідача, що унеможливлює оформлення права власності на вказану частину домоволодіння за позивачем.

Згідно довідки Державної міграційної служби України № 5116/2045 від 22.08.2017 р. Позивач у звязку із пошкодженням 21.08.2009 року було документовано паспортом громадянина України серія КМ № 619496 на підставі паспорту КЕ 418456, що видавався Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 07.10.1996 року. (а.с. 7).

Згідно інвентаризаційної справи КП ОМБТІ частина будинку, що була предметом договору, зареєстрована за відповідачем, що надало йому право розпоряджатись майном на свій розсуд. (а.с. 10-12).

Відповідно до вимог ст. 44 ЦК України (у редакції 1963 р.) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, повинні укладатися у письмовій формі.

За ст. 227 цього кодексу Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що існують перешкоди для оформлення майнових прав, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у договору нотаріального оформлення унеможливлює оформлення майнових прав позивача,

Керуючись ст.ст. 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 211,223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу частини будинку задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу № 123 від 23 жовтня 2000 року нерухомого майна: 3/25 (три двадцять пятих) частини домоволодіння у місті Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м., укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, засвідчений Чорноморською товарною біржею - дійсним

Встановити порядок виконання рішення суду відповідно до якого рішення суду після набрання законної сили є підставою для скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 3/25 (три двадцять пятих) частини домоволодіння у місті Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м. та рішення суду після набрання законної сили є підставою для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 на 3/25 (три двадцять пятих) частини домоволодіння у місті Одеса, Латвійський узвіз, буд.13, на земельній ділянці розміром 516 кв.м.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 травня 2018 року.

Суддя