Провадження №2/389/197/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

4 травня 2018 року Знам»янський міськрайонний суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.,

при секретарі Гаркуші М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знамянка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12300 грн. 24 коп. Вказав, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим останнім підписано заяву без номеру від 03.04.2012 року. В подальшому, відповідачем отримано кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В результаті невиконання своїх фінансових зобовязань перед Банком, у останнього виникла заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом 1916,72 грн.; заборгованості за відсотками 4679,15 грн.; пені 4642,45 грн.; штрафу 500 грн. (фіксована частина) 561,92 грн. (відсоткова складова). Просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 03.04.2012 року, загальний розмір якої становить 12300,24 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 повторно не з'явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та відзив не подав. Згідно з ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.05.2018, розгляд справи проводиться заочно.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг. Як наслідок відповідачем підписано заяву без номеру від 03.04.2012 року та останнім отримано кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В результаті невиконання своїх фінансових зобовязань перед Банком, у останнього виникла заборгованість, яка станом на 21.02.2018 року складається з: заборгованості за кредитом 1916,72 грн.; заборгованості за відсотками 4679,15 грн.; пені 4642,45 грн.; штрафу 500 грн. (фіксована частина) 561,92 грн. (відсоткова складова).

Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, суд вважає, що заборгованість за кредитом, що вказана в розрахунку заборгованості за договором станом на 21.02.2018 року, в сумі 1916 грн. 72 коп. підлягає стягненню з нього у повному обсязі.

З приводу нарахування відсотків за користування кредитом суд відзначає наступне.

Банком до позовної заяви додано розрахунок заборгованості станом на 21.02.2018 року. З наданого розрахунку вбачається, що на тіло кредиту в сумі 1916 грн. 72 коп. банком нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 4679 грн. 15 коп. При цьому, з 03.04.2012 року по 31.12.2012 року банк виходив з процентної ставки 36% річних, як і зазначено в заяві ОСОБА_1 від 03.04.2012 року, з 01.01.2013 року - 30% річних, з 01.09.2014 року - 34,80% річних, з 01.04.2015 року - 42,00% річних (а.с.5-8).

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За змістом ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником заяви, в якій вказано, що вона разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

При цьому, належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці умови мав на увазі ОСОБА_1, підписуючи заяву від 03.04.2012 року, та відповідно, чи брав він на себе зобовязання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, у справі відсутні (правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2320цс16 від 22.03.2017 року, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для судів).

У заяві від 03.04.2012 року, поданій ОСОБА_1 на видачу кредиту, відсутні відомості про те, до якого розміру банк має право підвищити процентну ставку за користування кредитом.

Отже, за таких обставин, оскільки ОСОБА_1, як споживач банківських послуг, надав письмову згоду на укладення кредитного договору, погодившись на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але з 01.01.2013 року банком зменшено відсоткову ставку за кредитом до 30% на рік на суму залишку заборгованості, що не є порушенням прав ОСОБА_1, як споживача банківських послуг, то саме ця процентна ставка має враховуватись при обчисленні процентів за користування кредитом.

Оскільки доданий до позовної заяви розрахунок не може бути прийнятий судом до уваги у повному обсязі, суд вважає за необхідне самостійно розрахувати дану суму.

Так, з розрахунку заборгованості за договором від 03.04.2012 року вбачається, що з розрахунку 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом до 01.01.2013 року банком нараховано відсотків в сумі 36 грн. 88 коп.

Заборгованість за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1916 грн. 72 коп. Кількість днів за період з 01.01.2013 року по 21.02.2018 року (дату, на яку здійснено розрахунок заборгованості) становить 1877 днів. Відтак, заборгованість по відсотках за період з 01.01.2013 року по 21.02.2018 року з розрахунку 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом становить (30,00%/360*1877*1916,72) 2998 грн. 07 коп.

Таким чином, сума заборгованості за відсотками до дати, на яку здійснено розрахунок заборгованості (21.02.2018 року), складає (36,88+2998,07) 3034 грн. 95 коп., а не 4679 грн. 15 коп., як зазначено в позові.

При зверненні до суду позивачем у позовній заяві зазначено, що до складу кредитної заборгованості ОСОБА_1 входить заборгованість за пенею на суму 4642 грн. 45 коп. Із матеріалів справи неможливо встановити, за які послуги нарахована ця пеня, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог, так як не надано належного її розрахунку.

Крім того, при зверненні до суду позивачем у позовній заяві зазначено, що до складу кредитної заборгованості ОСОБА_1 входять штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 561 грн. 92 коп.

З приводу нарахування штрафу судом встановлено наступне.

У правовій позиції, висловленій у справі №6-2003цс15, вказано, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи викладене та дотримуючись положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а також враховуючи положення ч.2 ст.549 ЦК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача лише штраф у розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків.

Так, заборгованість за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1916 грн. 72 коп. Заборгованість за відсотками складає 3034 грн. 95 коп., тому сума, на яку буде нараховуватися штраф, складає (1916,72+3034,95) 4951 грн. 67 коп.

Тож, сума штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків становить (4951,67*5/100) 247 грн. 58 коп.

Фіксована частина штрафу у розмірі 500 грн. та заборгованість за пенею на суму 4642 грн. 45 коп., відповідно, стягненню не підлягає, оскільки суперечить ч.2 ст.549 ЦК України.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 5199 грн. 25 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 1916 грн. 72 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом 3034 грн. 95 коп., штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків 247 грн. 58 коп.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог банку на 42,27%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 744 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, ст.ст.526, 549, 629, 642, 651, 653, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-288 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1,РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, місцезнаходження: вул.Грушевського,1Д м.Київ, заборгованість за договором без номеру від 03.04.2012 в сумі 5199 (пять тисяч сто девяносто девять) грн. 25 коп.

Стягнути із ОСОБА_1,РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, місцезнаходження: вул.Грушевського,1Д м.Київ, судовий збір в сумі 744 (сімсот сорок чотири) грн. 80 коп.

Решту судового збору в сумі 1017 (одна тисяча сімнадцять) грн. 20 коп. віднести на рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст складено 08.05.2018 року.

Суддя Знамянського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2