Справа № 462/9002/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої-судді - ОСОБА_1

при секретарі Обертас Н.М.

за участю заявника- Задорожної С.В.

представника Залізничного ВДВС м. Львів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на дії заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого листа № 462/9002/14-ц від 04.10.2017 р., виданого Залізничним районним судом м. Львова, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, в якій просить зобов?язати заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 об?єднати два відкритих виконавчих провадження на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2017 р. по справі № 462/9002/14-ц у зведене виконавче провадження та надалі проводити виконавчі дії в межах зведеного виконавчого провадження відповідно до вимог закону. Скаргу мотивує тим, що 09.12.2017 року вона отримала від державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 листа з постановою про відкриття виконавчого провадження №55323706 та постанову про арешт майна боржника. Ознайомившись з матеріалами даного виконавчого провадження виявила, що на підставі виконавчого листа №462/9002/14-ц виданого Залізничним районним судом м. Львова 04.10.2017 року та заяви стягувача ОСОБА_5 від 21.11.2017 року було відкрито виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55323706 та про арешт майна боржника. Крім того, у Залізничному ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області вже було відкрито виконавче провадження №55045981 на підставі виконавчого листа №462/9002/14-ц виданого Залізничним районним судом м. Львова 04.10.2017 року та заяви стягувача ОСОБА_5 від 22.10.2017 року. Відповідно у вже існуючому виконавчому провадженні №55045981 було винесено три постанови, про відкриття провадження від 02.11.2017 року, про арешт майна боржника від 02.11.2017 року та про звернення стягнення на заробітну плату від 16.11.2017 року. Так, у Залізничному ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області стосовно одного і того самого боржника ОСОБА_3 відкрито два виконавчих провадження відповідно до заяв одного і того самого стягувача ОСОБА_5 на основі двох виконавчих листів по одній і тій самій судовій справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виплату додаткової винагороди за договором про надання юридичних послуг, тому звернулася до суду з даною скаогою.

Заявниця в судовому засіданні скаргу підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним в скарзі, доповнила, що у відповідності до ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. У разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони за законом об'єднуються у зведене виконавче провадження, про що виноситься відповідна постанова. Враховуючи вказані норми закону просить скаргу задовольнити.

Представник Залізничного ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення скарги, оскільки дійсно у Залізничному ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області було відкрито два виконавчих провадження №55045981 та №55323706 на підставі двох виконавчих листів виданих Залізничним районним судом м. Львова по справі №462/9002/14-ц, по яких боржником виступає ОСОБА_3, тому їх обєднання у зведене виконавче провадження не суперечитиме вимогам ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження".

Стягувач ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленою про розгляд скарги в судове засідання не зявилася, тому враховуючи вимоги ст. 450 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду скарги. Разом з тим, ОСОБА_5 подала до суду заяву (а.с. 50-51) в якій зазначає, що на її думку подача вказаних скарг повинна бути визнана судом, як зловживання процесуальними правами, крім того, звертаючись до суду із вказаними скаргами ОСОБА_3 штучно намагається уникнути виконання судового рішення та просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 55323706 та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст.448 ЦПК України).

Судом встановлено, що на підставі заяви стягувача ОСОБА_5 від 22.10.2017 року (а.с. 8) заступником начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 відкрито ВП №55045981 та 02.11.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №462/9002/14-ц виданого 04.10.2017 року Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з боржника - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 5368,49 грн. боргу. Також 02.11.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3, а 16.11.2017 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 6 та 10, 11, 12 - на звороті).

Крім того, встановлено, що на підставі заяви стягувача ОСОБА_5 від 21.11.2017 року (а.с.9) заступником начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 відкрито ВП №55323706 та 06.12.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №462/9002/14-ц виданого 04.10.2017 року Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з боржника - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу за договором про надання юридичних послуг №125/7-2013 від 19.01.2013 р. В розмірі 165178,20 грн., 144114,40 грн. інфляційних втрат, 3% річних від суми боргу в розмірі 12598,80 грн., 10000,00 грн. пені, а всього 331891,40 грн. У вказаному виконавчому провадженні 06.12.2017 року також винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 (на звороті а.с. 13, 14).

В силу статті 19 Конституції України, органи Державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 5) обов'язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

А згідно ч.1 ст. 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

У відповідності до п. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5) ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до положень ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Крім того, пп. 1, 2, 5 пункту 14 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, У разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони обєднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про обєднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. Постанови про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження .Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

Отже, даним пунктом Інструкції вказано державному виконавцеві у випадку відкриття виконавчого провадження, яке є першим відкритим виконавчим провадженням відносно божника, об'єднати виконавчі провадження у зведене, а також передати виконавче провадження до зведеного, тобто до того яке є першим відкрите.

Відтак, даний пункт Інструкції чітко розмежовує дії державного виконавця на об'єднання у зведене (коли державним виконавцем першим відкрито виконавче провадження) та на приєднання до зведеного виконавчого провадження (коли в органах ДВС або у іншого приватного виконавця вже перебуває на виконанні примусове виконання рішення відносно одного і того ж боржника). При цьому перевага надається тому виконавцеві (незалежно державний чи приватний) яким першим відкрито виконавче провадження).

Аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок про те, що наявність окремих двох або більше виконавчих проваджень щодо одного і того самого боржника є недопустимим, оскільки порушується принцип черговості задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів та збільшує витрати виконавчого провадження, сплата яких в подальшому покладається на боржника.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що заступником начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 було відкрито два виконавчих провадження ВП №55045981 від 02.11.2017 року та ВП №55323706 від 06.12.2017 року про стягнення коштів з одного боржника - ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити, зобов'язати заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 усунути порушення вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та об?єднати два відкритих виконавчих провадження на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова по справі № 462/9002/14-ц у зведене виконавче провадження та надалі проводити виконавчі дії в межах зведеного виконавчого провадження відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 258, 260, 447-451ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого листа № 462/9002/14-ц від 04.10.2017 р., виданого Залізничним районним судом м. Львова задовольнити.

Зобов?язати заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 об?єднати два відкритих виконавчих провадження на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2017 р. по справі № 462/9002/14-ц у зведене виконавче провадження та надалі проводити виконавчі дії в межах зведеного виконавчого провадження відповідно до вимог закону.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08 травня 2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз