ЄУН справи 678/150/18
Провадження № 2-678-177/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Лазаренка А.В.

за участю секретаря - Непийводи Л. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Летичівської центральної районної лікарні про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що з 2006 року працював у Летичівській ЦРЛ на посаді зубного техніка. Відповідно до наказу № 238К від 27.12.2017 року його було звільнено з посади у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Однак, відповідно до листа Летичівської ЦРЛ від 06.02.2018 року № 166 йому не виплачена заборгованість по заробітній платі за 2016 рік 2706,05 грн., за 2017 рік 12946,97 грн., а разом 15653,02 грн..

Оскільки на його усні звернення до Летичівської ЦРЛ про виплату йому заборгованості по заробітній платі було відмовлено, посилаючись на відсутність коштів, ОСОБА_1 просить стягнути з Летичівської ЦРЛ на його користь 15653,02 грн. заборгованості по заробітній платі та 2647 грн. 65 коп. середнього заробітку за весь час затримки, з відрахуванням обовязкових платежів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Представник Летичівської ЦРЛ в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст.. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до вимого ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до вимог ст. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача.

Відповідно до ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-V1 - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати .

За таких обставин судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, ст. ст. 116, 117 КЗпП України, керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 206,263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з Летичівської центральної районної лікарні, смт. Летичів вул. Савіцького Юрія, 36, банк ГУДКСУ у Хмельницькій області, р/р 9298, МФО 815013, код 02004367, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, 15653 (Пятнадцять тисяч шістсот пятдесят три) гривні 02 копійки заборгованості по заробітній платі та 2647 (Дві тисячі шістсот сорок сім) гривень 65 копійок середнього заробітку за весь час затримки, з відрахуванням обов"язкових платежів.

Стягнути з Летичівської центральної районної лікарні, смт. Летичів вул. Савіцького Юрія, 36, банк ГУДКСУ у Хмельницькій області, р/р 9298, МФО 815013, код 02004367, судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок (р/р 0317, МФО 815013, код класифікації доходів бюджету 22030101, код за ЄДРОПОУ 37592837, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, отримувач УДКСУ у Летичівському районі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_2

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_2