Справа № 333/6028/17
Провадження № 2/333/270/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя в складі: головуючий-суддя Кулик В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх повнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на термін навчання останньої, починаючи з 22.05.2017 року, посилаючись на те, що ОСОБА_3 з 15.08.2017 року зарахована на навчання до Академії Державної пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Ухвалою судді від 26.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Ухвалою судді від 21.03.2018 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ст. 274 ЦПК України.

Крім того, було встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Однак, судом звертається увага на те, що 30.01.2018 року відповідачем були надані письмові заперечення, у яких ОСОБА_2 просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що не має матеріальної можливості сплачувати позивачу аліменти, оскільки на його утриманні перебувають неповнолітній син ОСОБА_5, який є інвалідом з дитинства, його мама ОСОБА_4, у якої він є єдиним годувальником. Крім того, зазначив, що заробітна плата, яку він отримує у розмірі 3 200 грн., є його єдиним джерелом доходу.

Відтак судом звертається увага на те, що оскільки ухвалою від 21.03.2018 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи та постановлення рішення суду проводився за наявними у справі матеріалами як у малозначній, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та, як передбачено статтями 19 та 274 ЦПК України.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.02.1999 року по 05.07.2001 року (а.с. 5, 7).

Від вказаного шлюбу у подружжя народилась дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1, виданого повторно 17.04.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 6).

Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2013 року змінено прізвище неповнолітньої ОСОБА_3 на дошлюбне прізвище її матері - ОСОБА_3 (а.с. 8).

Як вбачається з довідки Академії державної пенітенціарної служби від 31.07.2017 року за № 3403, ОСОБА_3 з 15.08.2017 року зарахована на навчання до Академії Державної пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням (а.с. 11).

З наданої навчальним закладом інформації від 02.03.2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 є курсантом юридичного факультету денної форми навчання вище зазначеного навчального закладу, за спеціальністю «право». З часу зарахування і по теперішній час ОСОБА_3, проживає у гуртожитку Академії, кошти за проживання в гуртожитку не сплачує. За час навчання в Академії з 15.08.2017 року по 28.02.2018 року ОСОБА_3, отримала грошове забезпечення у розмірі 1 382 грн. 04 коп. (а.с. 59).

ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією паспорту громадянина України, серії НОМЕР_2, виданого Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 11.07.2015 року (а.с. 3).

Відповідно до довідки ТОВ «ЕЛІТ СУПЕР» за № 61 від 31.08.2017 року, ОСОБА_1 з 27.12.2016 року по 06.08.2017 року працює оператором заправних станцій, загальна сума її доходу за період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року складає 33 659 грн. 37 коп. (а.с. 12).

У відповідача на утриманні перебуває його непрацездатна мати - ОСОБА_4, 1945 року народження, яка є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням останньої, серії НОМЕР_3, виданого 16.01.2001 року (а.с. 45) та отримує пенсію у розмірі 1 866 грн. (а.с. 50).

ОСОБА_2 є єдиним годувальником матері, оскільки як вбачається зі свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_5, чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_7, та син - ОСОБА_8 померли ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно (а.с. 46, 47).

Відповідач з 16.12.2011 року перебував у шлюбі з ОСОБА_9, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції серії НОМЕР_6, актовий запис № 408 (а.с. 49.). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2018 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 розірвано. Дане рішення набуло законної сили 02.03.2018 року (а.с. 65).

На утриманні відповідача перебуває неповнолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_7, виданого 28.09.2010 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції актовий запис № 993 (а.с. 48.). Останній є інвалідом з дитинства, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_8 та випискою із історії хвороби № 14157 (а.с. 52, 54).

26.12.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісяця, у розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу), пенсії, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набув законної сили 26.12.2017 року (а.с. 64.).

Відповідно до довідки про доходи ТОВ «НВФ МІДА, ЛТД» від 18.01.2018 року за № МЛ000000013, ОСОБА_2 працює слюсарем-інструментальником 3 розряду, загальна сума його доходу за період з липня 2017 року по грудень 2017 рік складає 19 090 грн. 39 коп. (а.с. 53).

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Дослідивши письмові докази, які є в справі, письмові пояснення відповідача, враховуючи те, що позивач не надав суду доказів, про можливість стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а також матеріальний стан відповідача (невеликий дохід), перебування на його утриманні непрацездатної матері, неповнолітнього сина, який є інвалідом з дитинства, та потребує додаткових коштів на лікування, а також враховуючи, що є судовий наказ, яким дружина відповідача стягнула аліменти на утримання сина, необхідність коштів на проживання самого відповідача, сплату комунальних послуг, та не можливість сплачувати останнім аліменти на повнолітню дочку, яка подовжує навчання, суд дійшов висновку, що позов не є обґрунтованим, тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів » ст. ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-78, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 182, 199, 200 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Комунарського

районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б.