У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бондаренко О. В.

при секретарі Бондаренко Н. В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1, про стягнення суми боргу -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 18.12.2017 року та просив в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 7928,37 грн. за опалення та підігрів води та судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Позивач представника в судове засідання повторно не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без участі представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа»до суду не подав.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, не повідомив про причини неявки та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тому, у зв'язку з наведеним положенням п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, повторно не повідомив про причини неявки та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача в судове засідання призначене на 04.04.2018 року та 23.05.2018 року не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином ( а.с. 20, 23,26, 37), докази поважності причини неявки та заяву про розгляд справи без участі представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до суду не подав.

Отже, суд приходить до висновку, що позовна заява Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1, про стягнення суми боргу, підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 257 ЦПК України позивач має право звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1, про стягнення суми боргу, залишити без розгляду.

Позивач має право звернутися до суду повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя:ОСОБА_2