АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1199/18 Справа № 202/4845/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» - про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року, посилаючись на його незаконність, неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що позивач є споживачем послуг, що надаються ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго».

20.10.2000 року між сторонами був укладений договір користування електричною енергією, котрий відповідно до п.10 Договору укладався строком на пять років і вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до скінчення строку дії не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору, або його перегляд. Договір про користування електричною енергією від 10.11.2003 року, складений ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» і запропонований для підписання ОСОБА_2, останній підписати відмовився.

Посилаючись на систематичну і своєчасну в повній мірі сплату послуг за спожиту електроенергію, позивач стверджує, що відповідач безпідставно не визнає його платіж у сумі 192,54грн. згідно квитанції від 18.03.2008. з тих підстав, що ним невірно вказані реквізити та призначення платежу. Наголошуючи, що реквізити ним вказані вірно згідно Договору від 2000 року, позивач просив визнати дії відповідача з відмови у визнанні платежу та ненадання відповіді на його звернення незаконними; зобов*язати відповідача визнати виплаченою наведену суму; у місячний термін привести у відповідності до ст. 32 ЗУ «Про жилого-комунальні послуги» платіжний документ, зазначивши попередні та поточні показання лічильника.

Відмовляючи у задоволенні вимог, райсуд вважав, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача. З таким висновком можна погодитись, оскільки він ґрунтується на слідуючому.

З копії особистого рахунку споживача ОСОБА_2, наданого представником відповідача, вбачається, що оплату за користування електроенергією у лютому 2008 року позивач здійснив на розрахунковий рахунок 40 в Укрпромбанку у сумі 105,97 гривень; в березні 2008 року оплата не надходила, в квітні 2008 року на той самий рахунок надійшло 84.04 гривні. Таким чином, суд встановив, що в березні 2008 року оплата за спожиту електроенергію в розмірі 192,54 гривні, на що посилається позивач, від нього не надходила.

Саму квитанцію про оплату за електричну енергію у розмірі 192,54 гривень позивач до справи не надав. Однак із листа-відповіді на його звернення, наданого відповідачем 07.07.2009., видно, що квитанція на дану суму малась та направлялась відповідачеві разом із письмовим зверненням до нього позивача. З вказаної відповіді (на а.с. 10) вбачається, що спірну суму 192,54 гривні ОСОБА_3 сплатив на розрахунковий рахунок 074, а не на вірний розрахунковий рахунок 40 в Укрпромбанку .

Дану обставину та твердження відповідача позивач не спростував, належних доказів, які б свідчили, що грошова сума відповідачем була отримана, ним не надано, відповідні клопотання, наприклад, запити до банківських установ, позивачем суду не були заявлені, його посилання на Договір 2000року, де значиться рахунок , на який ним проводилась оплата, - не може братись до уваги, оскільки після цього могли відбутись відповідні зміни, а посилання на «извещение об оплате за єлектроєнергию», де вказаний розрахунковий рахунок, на який позивач сплатив кошти, не може вважатись належним доказом, оскільки цей документ не містить дати, коли саме він направлявся позивачеві; питання - куди саме фінансовою установою-отримувачем спірної суми були направлені ці кошти, позивачем не з*ясовувалось, письмові запити та відповіді даної установи з цього приводу суду надано не було.

Під час розгляду спору судом вірно встановлені правовідносини, що виникли між сторонами, та нормативні акти, якими вони регулюються: ЗУ «Про захист прав споживачів», «Про житлово-комунальні послуги», Правила користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (далі Правила).

Відмовляючи також у вимогах позивача до відповідача про приведення платіжних документів у відповідність до показів електричного лічильника, судом вірно враховано, що платіжними документами є розрахункові книжки; платіжні документи, які виписуються енергопостачальником (квитанції), знімання показників приладів обліку та заповнення платіжних документів покладається саме на споживача, а не на відповідача, який лише контролює правильність показників приладів обліку та оформлення платіжних документів.

Вимоги позивача щодо надання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» роздруківки щомісячних платежів суд фактично вважав передчасними з посиланням на те, що позивач має можливість звернутися до відповідача із заявою про проведення звірки по його особистому рахунку, що оформлюється відповідним ОСОБА_3. З огляду на відсутність доказу про те, що він з таким питанням до установи звертався, а йому в цьому було відмовлено, - є підстави вважати, що його вимоги в цій частині судом вірно визнані необґрунтованими.

Твердження позивача про порушення відповідачем ОСОБА_4 «Про звернення громадян» та ненадання відповідей на його звернення райсудом не взяті до уваги, оскільки в матеріали справи містять відповіді ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на звернення ОСОБА_2 Та обставина, що його не влаштовує зміст цих відповідей не є підставою для визнання дій відповідача неправомірними у звязку із ненаданням відповідей на звернення.

Рішення ухвалене на підставі вірно встановлених райсудом обставин, вимог матеріального та процесуального законів, а доводи апеляційної скарги про зворотнє - є необґрунтованими. Вбачається, що при бажанні позивача є всі підстави для вирішення даного спору у позасудовому порядку шляхом складання ОСОБА_3 звірки та з*ясування питання, на рахунок якого фактично підприємства фінансова установа, якій позивачем надавалась спірна сума, перерахувала кошти, в зв*язку з чим необхідно звернутись з письмовим запитом до цієї установи.

Усі доводи апеляційної скарги апеляційним судом перевірені та визнані такими, на які у даному судовому процесуальному документі надані повні відповіді, наведені вище.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова чинна з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5