Справа №611/263/18
Провадження №2/611/168/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря - Ведмідь І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Барвінкове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та оформлення документів для виїзду дитини за кордон без згоди батька,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просила надати їй дозвіл на виїзд дитини - її сина ОСОБА_3, за кордон та оформлення документів для виїзду останнього за кордон без згоди батька до Російської Федерації з метою відвідати родичів, а саме - тітку ОСОБА_4, двоюрідну сестру ОСОБА_5, бабу ОСОБА_6, в період з 01 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона звернулася до свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 по телефону з проханням про надання дозволу у формі нотаріально посвідченої заяви на виїзд їхнього спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон для побачення з родичами. Відповідач заяву проігнорував.

Така позиція відповідача і батька неповнолітньої дитини шкодить інтересам останнього та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства, для виїзду за кордон неповнолітньої дитини необхідна згода обох батьків, то вона змушена звернутися до суду для отримання цього дозволу в судовому порядку.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила:

-надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, до Російської Федерації у період з 01 червня 2018 року до 31 серпня 2018 року, з обов'язковим поверненням до України;

-надати дозвіл на виготовлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проїзного документа особи, що не досягла шістнадцятирічного віку, для виїзду за межі України.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Разом з тим, у встановлений судом строк, відповідач подав відзив на позовну заяву. Проти позову заперечував повністю. Доводи ОСОБА_1 вважає безпідставними та нічим не обґрунтованими. З моменту розлучення він намагався виконувати свої батьківські обов'язки, та спілкувався з дитиною, але його мати постійно та свідомо чинить перешкоди, побачення з сином взагалі заборонила.

У поданій відповіді на відзив ОСОБА_1 вказала, що відповідач ОСОБА_2 з власної ініціативи самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Вважає, що єдиним способом вирішення проблеми виїзду їхнього сина за кордон є звернення до суду. Вважає, що поїздка її сина за кордон буде відповідати його інтересам.

Представник третьої особи Служби у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що згідно копії рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2011 року, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2007 року по 25 листопада 2011 року.

Від даного шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 від 25 червня 2008 року, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Про те, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з матір'ю ОСОБА_1 свідчить довідка від 10 квітня 2018 року, видана депутатом Барвінківської міської ради Барвінківського району Харківської області.

Згідно ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В силу дії ч. ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як вбачається із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п. п. 2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 5 чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 7 З.У. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

На виконання ст. 7 З.У. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україн громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Частина 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 р., яка набрала чинності для України 27.09.1991 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, який необхідний для її благополуччя , беручи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї закордоном.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення неповнолітньої дитини за кордон, зазначивши державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача на надав, не представив жодних доказів про неможливість, небезпеку, невідповідність інтересам дитини перебування її з матір'ю за кордоном, будь-які інші загрози цьому, будь-який інший спосіб реалізації прав та інтересів дитини, про захист яких звернулась позивач, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька.

На підставі наведеного, Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, Протоколу № 4 Міжнародної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, ст.ст. 141,157 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, керуючись ст.ст. 259,263-265ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та оформлення документів для виїзду дитини за кордон без згоди батька, - задовольнити повністю.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Червоне Барвінківського району Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, номер і серія паспорта - НОМЕР_4, місце проживання - АДРЕСА_1, на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України до Російської Федерації в період з 01 червня 2018 року до 31 серпня 2018 року неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання - АДРЕСА_1, без згоди його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, серія і номер паспорта - НОМЕР_5, місце проживання - АДРЕСА_2.

Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання - АДРЕСА_1, тимчасовий дозвіл на виїзд з України за кордон в Російську Федерацію без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, серія і номер паспорта - НОМЕР_5, місце проживання - АДРЕСА_2, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Червоне Барвінківського району Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, номер і серія паспорта - НОМЕР_4, місце проживання - АДРЕСА_1, в період з 01 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року з обов'язковим поверненням до України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Барвінківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А. Коптєв