Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 199/3148/14-ц

провадження № 61-5212св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі - Міністерство оборони України, Харківський університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 травня 2015 року у складі судді Цвіра Д. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Швецової Л. А., Малінської С. М., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Міністерство оборони України та Харківський університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення на користь Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_2 в університеті.

Позов мотивовано тим, що відповідач проходив навчання та військову службу у Харківському університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба з 02 серпня 2010 року по 01 серпня 2013 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з відповідачем 18 січня 2011 року.

01 серпня 2013 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника університету і відповідачем, був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу університету наказом начальника університету (зі стройової частини) від 31 липня 2013 року № 175.

Позивачем відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, який затверджено «Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», та спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджено «Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», зроблено розрахунок витрат, пов'язаних з утриманням відповідача, загальна сума яких становить 48 919,52 грн.

ОСОБА_2 від добровільного відшкодування витрат відмовився.

Посилаючись на вищевикладене, Міністерство оборони України та Харківський університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба просили суд: стягнути на користь Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 48 919,52 грн на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_2 у Харківському університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба та судовий збір.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 травня 2015 року у задоволенні позову Міністерства оборони України, Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба відмовлено.

Рішення районного суду мотивоване тим, що ОСОБА_2 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а тому на нього розповсюджуються положення Законів України «Про охорону дитинства» та «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», згідно з якими він перебуває на повному утриманні держави.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2016 року рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 травня 2015 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком районного суду про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

У вересні 2016 року Харківський університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду, ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували до спірних правовідносин положення Закону України «Про охорону дитинства», оскільки відповідач не був учнем чи студентом як передбачено законом, а проходив військову службу за контрактом на посаді курсанта. Згідно з умовами контракту ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання щодо відшкодування Міністерству оборони України витрат, пов'язаних з утримання у вищому навчальному закладі.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

01 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що відповідно до довідки від 30 липня 2013 року № 2/11 відповідач проходив військову службу під час навчання курсантом у ВНЗ з 02 серпня 2010 року по 01 серпня 2013 року.

Між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба Ткаченко В. І. та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу на чотири роки, який набрав чинності 18 січня 2011 року.

Пунктом 1 контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - Контракт) передбачено обов'язки курсанта: проходити військову службу (навчання) у Харківському університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби та цим Контрактом; мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера; сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних сил України, накази командирів, свої службові обов'язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом; продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання.

Наказом начальника Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба від 31 липня 2013 року № 175 відповідача відраховано від подальшого навчання у зв'язку з розірванням контракту та відповідно до пункту 36 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України» розірвано контракт через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, з 01 серпня 2013 року (а. с. 15).

Відповідно до загального розрахунку від 05 серпня 2013 року № 350/176/100/456/64о коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2, борг за його утримання складає 48 919,00 грн. Від відшкодування витрат за навчання відповідач відмовився, про що зазначив письмово при ознайомленні з загальним розрахунком (а. с. 6).

Частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі відповідно до порядку і норм , встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Судом встановлено, що батьками відповідача є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 02 березня 2004 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 щодо її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Згідно з витягом з облікової статистичної картки дитини, позбавленої батьківського піклування, № 0012482 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 31).

Станом на 02 серпня 2010 року (зарахування до Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба) ОСОБА_2 виповнилось 17 років та на нього поширювались положення Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до статті 19 Закону України «Про охорону дитинства» зі змінами та доповненнями учні державних професійно-технічних навчальних закладів, студенти вищих навчальних закладів І-ІV рівнів акредитації з числа дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, перебувають на повному утриманні держави. Порядок повного державного утримання та забезпечення учнів державних професійно-технічних навчальних закладів безоплатним харчуванням і стипендією встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Харківський університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба має IV рівень акредитації.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Таким чином, встановивши обставини у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідач має статус особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, на нього не може бути покладено обов'язок із відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням, оскільки він перебував на повному державному утриманні.

Доводи касаційної скарги вже були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та мотивовано ним відхилені, спростовуються встановленими у справі обставинами, на правильність судових рішень не впливають.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило