Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/4906/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/778/1755/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2014 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно.

Зазначає, що у звязку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму та ростом цін визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним.

Враховуючи вищевикладене просила суд збільшити розмір аліментів з 600 грн. на місяць до 1500 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, які підлягають стягненню зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 600 грн. щомісячно на 1300 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, збільшивши розмір аліментів з 600 грн. щомісячно до 930 грн. щомісячно.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 квітня 2018 року, справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Оскільки, в силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду, у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20 квітня 2018 року, в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України ,особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 05 травня 2018 року для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу.

05.05.2018 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому вона просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 довела належними та допустимими доказами ту обставину, що у неї змінилось матеріальне та сімейне становище у бік погіршення, що є безумовною підставою для збільшення розміру аліментів.

Проте, колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2014 року зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 7)

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилається на наявність у неї на утриманні ще одної дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що значно погіршує її матеріальний стан.

Між тим, на час постановлення рішення Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, 19.01.2011 року, у позивача на утриманні вже перебувала донька ОСОБА_9, 04.10.2008 року.

Таким чином, наявність на утриманні у позивача, ще одної дитини не може свідчити про погіршення її матеріального становища, оскільки зазначена обставина існувала, ще до постановлення Ленінським районним судом м. Запоріжжя рішення про стягнення аліментів зі ОСОБА_3

Окрім того, позивачем не було надано будь-яких доказів зміни матеріального стану ОСОБА_3, які б свідчили про збільшення доходу платника аліментів.

Таким чином, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_4, оскільки під час розгляду справи позивачем не було доведено належним чином обставини, які підтверджують зміну її матеріального становища у бік погіршення.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Таким чином, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, колегія вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки розмір аліментів, який визначений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2014 року, є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку сина та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір.

З огляду наведеного, а також тієї обставини, що сам відповідач не заперечує проти збільшення розміру аліментів, судова колегія вважає за можливе збільшити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, 19.01.2011 року з 600 грн. до 930 грн.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1, 374,376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст.389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2018 року - скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року у розмірі 600 (шістсот) гривень на місяць та стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4, 28.03.21984 року народження (ІПН НОМЕР_2) на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 930 (девятсот тридцять) гривень на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22.05.2018 року

Головуючий:

Судді: