Ухвала

02 травня 2018 року

м. Київ

справа № 757/27338/16-ц

провадження № 61-11007св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В.С.,

Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левінець Валентина Юріївна,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва

від 14 червня 2016 року у складі судді Цокол Л. І. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року у складі колегії суддів:

Рубан С. М., Желепа О. В., Кравець В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» (далі - ТОВ «Фенікс-2016»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець В. Ю. (далі - приватний нотаріус Київського МНО

Левінець В. Ю.) про скасування запису про право власності від 30 травня 2016 року № 14730626 та визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що 16 березня 2016 року між

ОСОБА_9 до ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Косенко М. О. та зареєстрованого у реєстрі за № 576. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 березня

2016 року ОСОБА_4 є власником даної квартири.

02 червня 2016 року позивачу стало відомо, що вона не є власником спірної квартири та ніколи не була. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 червня

2016 року власником спірної квартири є ТОВ «Фенікс-2016» на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна. Вказаний реєстраційний запис вчинено приватним нотаріусом Київського МНО Левінець В. Ю.

від 30 травня 2016 року.

Посилаючись на те, що право власності позивача було порушено у шахрайський спосіб ТОВ «Фенікс-2016» та приватним нотаріусом МНО Левінець В. Ю. шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незаконного запису про право власності на спірну квартиру, ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 березня 2016 року; зобов'язати приватного нотаріуса Київського МНО Левінець В. Ю. скасувати запис про право власності від 30 травня 2016 року та внести запис про право власності на спірну квартиру за позивачем.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року провадження у справі відкрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовна заява відповідає вимогам статті 119 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення узвали суду) та подана з дотриманням правил підсудності, а тому наявні підставі для відкриття провадження на підставі статті 122 ЦПК у редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявлені позовні вимоги виникли з правовідносин, що мають цивільно-правовий характер, а тому даний спір не є публічно-правовим та повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_11 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 9, частини другої статті 30 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Отже, приватний нотаріус, виконуючи функції державного реєстратора, є суб'єктом владних повноважень у публічно-правових відносинах, оскарження його дій, або бездіяльності є публічно-правовим спором, а тому відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не подано.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Враховуючи, що ТОВ «Фенікс-2016» оскаржує судові рішення з підстав порушення правил суб'єктної юрисдикції, цю справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою

статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець Валентини Юріївни про скасування запису про право власності від 30 травня 2016 року № 14730626 та визнання права власності, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва

від 01 листопада 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк