АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

іменем України

07 тра вня 2018 року

м. Харків

справа №635/4480/14-ц

провадження № 22ц/790/1477/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Колтунової А.І.,

суддів Пилипчук Н.П., Маміної О.В.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

представника скаржників - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2014 року, ухвалене суддею Шинкарчуком Я.А.,

в с т а н о в и в:

«28» травня 2014 року позивачі звернулись до суду з позовом до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області та просили визнати за ОСОБА_2 право власності на частку, що складає 16/25 у житловому будинку загальною площею 239,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності на частку, що складає 9/25 у житловому будинку загальною площею 239,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що ОСОБА_2 є співвласником 36 відсотків цієї будівлі, що залишилось після пожежі, житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.09.2012 року, за р/№2307. Частка складає 16/25.

ОСОБА_3 є співвласником 36 відсотків, що залишилось після пожежі, житлового будинку з надвірними АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.12.2012 року, за р/№2941. Частка складає 9/25. Загальна площа будинку становила 127,2 кв.м., однак після пожежі без проведення капітальних ремонтних робіт він був непридатним до експлуатації. В зв'язку з чим позивачами самочинно, без дозволу на виконання будівельних робіт та належно затвердженого проекту було проведене капітальний ремонт та реконструкція житлового будинку. Загальна площа будинку після реконструкції становить 239,7 кв.м. Отже, з огляду на те, що реконструкція виконана без розробки проекту та отримання дозволу на початок будівельних робіт позивачі не мають можливості оформити права на нерухомість належним чином.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частку, що складає 16/25 у житловому будинку загальною площею 239,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на частку, що складає 9/25 у житловому будинку загальною площею 239,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_6, ОСОБА_5 - ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду, новим рішенням позивачам відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення, а тому рішення вважає незаконним, необґрунтованим, таким, що порушує норми матеріального і процесуального права.

Зокрема, вказує, що судом не враховано те, що самочинно збудований житловий будинок порушує права ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що він збудований з порушенням пожежних та санітарних норм й майже впритул до будинку скаржника. Крім того, внаслідок самочинної забудови позивачами порушено санітарні норми в частині потрапляння світла до будинку скаржника.

Зазначає, що земельна ділянка, на якій здійснено самочинне будівництво, не належала позивачу у справі, оскільки рішенням виконавчого комітету Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.12.1997 року №806 та №807 ОСОБА_6 та ОСОБА_10 було передано у приватну (спільну дольову) власність земельну ділянку площею 1108 кв.м за адресою АДРЕСА_1. Вважає, що ОСОБА_6 має майнові права на земельну ділянку, на якій здійснено самочинне будівництво, та він не надавав дозволу на початок будівництва.

Окрім цього, судом першої інстанції не перевірено, чи знаходиться земельна ділянка, на якій здійснено побудову у власності чи користуванні позивачів.

У додаткових обґрунтуваннях апеляційної скарги представник скаржників - ОСОБА_9 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про звернення позивачів до компетентних державних органів в сфері прийняття та вводу в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів нерухомого майна, а також відомості про прийняте такими органами рішення.

Позивачі відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_5 - ОСОБА_9 не надали, хоча копії апеляційних скарг представника скаржників та ухвали про відкриття провадження отримали 16 лютого 2018 року (а.с.107-108).

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись шляхом направлення судових повісток, в тому числі кур'єрською доставкою. В судове засідання на 12.03.2018 року судові повістки отримані. В подальшому від отримання судових повісток відмовились.

Також було зроблено публікації про їх виклик в судове засідання на сайті «Судова влада» (а.с.120-121, 125, 137, 162, 163).

Представник відповідача Бабаївської сільської ради просив суд розглядати справу за їх відсутності (а.с.130, 139, 140, 163).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України при належному повідомленні сторін колегія суддів вважає можливим слухати справу за їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, представника скаржників дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із положень статей 328, 376 ЦК України, та тих обставин, що реконструкція здійснена за рахунок коштів позивачів, перепланування будинку позивача не призвело до порушень прав інших осіб та не порушує санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно витягу КП «Харківське районну бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрації прав НОМЕР_2 від 01 жовтня 2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 16/25 часток житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, 36% якого залишилася після пожежі, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 вересня 2012 року за реєстровим №2307 (а.с.22-23).

Також,згідно витягу КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав НОМЕР_1 від 18 грудня 2012 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 9/25 часток житлового будинку, 36% якого залишилася після пожежі, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 14 грудня 2012 року за реєстровим № 2941 (а.с.24-25).

Загальна площа будинку становила 127,2 кв.м, але він був непридатним до експлуатації після пожежі без проведення капітальних ремонтних робіт.

Відповідно технічного паспорту на домоволодіння, підготовленого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 11 жовтня 2013 року було проведено капітальний ремонт та реконструкція житлового будинку, загальна площа якого після реконструкції становить 239,7 кв.м

Згідно технічного висновку, виготовленого ТОВ «Архітектурне бюро Харківського району» з оцінки стану будівельних конструкцій житлового будинку за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вул. Руднєва, 7, встановлено, що технічний стан конструкцій обстежених будівель і споруд забезпечують надійну експлуатацію та безпеку для життя та здоров'я людей, без проведення додаткових заходів.(а.с.6-13).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення) майна.

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно зі статтею 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як роз'яснено у частині 2 пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання, у зв'язку з чим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

У пункті 12 цієї постанови роз'яснено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина 2 статті 376 ЦК України).

Питання щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку прийняття в експлуатацію об'єктів з незначними наслідками (СС1), та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Доказів того, що позивачі зверталися до певних органів з питань оформлення права власності на об'єкт самочинного будівництва матеріали справи не містять, проектна документація на самовільне будівництво відсутня, споруди в експлуатацію не введені.

Окрім цього, згідно ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У ч.1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як свідчать матеріали справи, рішенням Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 передана безкоштовно в приватну спільну дольову власність земельну ділянку площею 1108 кв.м, в тому числі для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.75).

При розгляд справи судом не було встановлено тих обставин користування, що позивач у встановленому законом порядку набули право власності на частину земельної ділянки.

Отже колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норма матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Колегія суддів ухвалю в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовляє.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги, у розмірі 900 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376,367, 374, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_5 ОСОБА_11 ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2014 року скасувати

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 900,00 грн., в рівних частках з кожного по 450 грн., понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 травня 2018 року.

Головуючий А.І.Колтунова

судді Н.П.Пилипчук

О.В.Маміна