Єдиний унікальний номер 243/4694/17 Номер провадження 22-ц/775/544/2018
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Бахмут

Справа № 243/4694/17

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Канурної О.Д., Соломахи Л.І.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут цивільну справу №243/4694/17

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органу внутрішніх справ

за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області

на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року

(суддя Пронін С.Г., рішення ухвалено у м. Слов'янську),-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить легковий автомобіль NISSAN MAXIMA ЗНГ номер кузову/шасі НОМЕР_3 бежевого кольору, державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску. 03 квітня 2012 року старшим оперуповноваженим ВД СБЕЗ Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області під час проведення обшуку на підставі постанови Дружківського міського суду від 08 грудня 2011 року в місті Донецьку було вилучено належний йому автомобіль, який працівником міліції був переданий на зберігання невідомій особі - ОСОБА_2. 11 квітня 2012 року постановою слідчого Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області автомобіль був визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінальної справи. 28 листопада 2016 року Дружківський суд по вказаній кримінальній справі прийняв ухвалу, що 05 грудня 2016 року набула законної сили, про закриття кримінального провадження відносно нього та звільнення його від кримінальної відповідальності. При цьому було прийнято процесуальне рішення про повернення йому автомобіля NISSAN MAXIMA ЗНГ номер кузову/шасі НОМЕР_3 бежевого кольору, державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску. В зв'язку з цим, 15 лютого 2017 року він звернувся до Дружківського міського суду з відповідною заявою про роз'яснення судового рішення в частині визначення особи, яка повинна повернути йому автомобіль. 04 квітня 2017 року Дружківський міський суд ухвалою роз'яснив своє рішення та зазначив, що рішення в частині повернення автомобіля повинна виконувати посадова особа правоохоронного органу, яка відповідальна за вилучення та зберігання вказаного автомобіля. Звернення з заявами про повернення автомобіля до Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області та Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області жодного результату не принесли, та до теперішнього часу вказаний автомобіль йому повернуто не було, що завдало як майнової так і моральної шкоди, оскільки він змушений користуватися громадським транспортом, а також відвідувати Краматорський ВП ГУНП в Донецькій області та адвоката з метою домогтися виконання рішення суду. Враховуючи викладене, позивач просив суд заявлені позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачів грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 196 760 грн., витрати на експертне дослідження в розмірі 300 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн., а всього 247 060 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з Головного управління державної казначейської служби України у Донецькій області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 196 760 грн., витрати на експертне дослідження в сумі 300 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а всього 207 060 грн.; в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2017 року задоволено заяву Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про заміну способу та порядку виконання рішення суду: стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідних рахунків на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 196 760 грн., витрати на експертне дослідження в сумі 300 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а всього 207 060 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління національної поліції в Донецькій області просить скасувати рішення суду та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління національної поліції в Донецькій області посилається на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права; апелянт просить звернути увагу суду на наступне: листом від 26.05.2017 року ОСОБА_1 було повідомлено, що належний йому автомобіль з 2012 року та до теперішнього часу знаходиться у м. Донецьку, який відноситься до тимчасово окупованої території; працівники поліції позбавлені можливості на теперішній час перебувати на тимчасово окупованій території; ухвалою Дружківського міського суду від 28.11.2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрито у зв'язку із закінченням строків давності, скасовано арешт на майно; в ухвалі суду не зазначено коли саме необхідно повернути речовий доказ ОСОБА_1 Закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 відбулось у зв'язку із закінченням строків давності, а не у зв'язку з відсутністю складу злочину; слідчі дії, які проводились під час досудового розслідування незаконними не визнавались, тобто отримані речові докази вилучені під час проведення обшуків є такими, що отримані у законний спосіб; в даному випадку відсутні будь-які докази неправомірних дій працівників поліції, які призвели до порушення прав позивача. Речовий доказ був переданий під розписку ОСОБА_3 на відповідальне зберігання; невиконання або неналежне виконання особою, якій доручено зберігання чи охорона чужого майна передбачена ст. 197 КК України; на теперішній час ГКНП в Донецькій області позбавлено можливості у будь-який спосіб зв'язатися з ОСОБА_3, за інформацією ГУНП ОСОБА_3 на підконтрольну Україні територію не виїжджає, автомобіль з міста Донецька також не виїжджав, тобто на теперішній час знаходиться у місті Донецьку. Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки слідчих під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, які б знаходились у причинно-наслідковому зв'язку з негативними наслідками для позивача. Крім того, апелянт вважає неприпустимим і таким, що не може бути прийнятий до уваги висновок експерта щодо оцінки автомобіля, оскільки не встановлений його технічний стан.

У судове засідання апеляційного суду сторони не зявились. Від представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Коваленко О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника відповідача у черговій відпустці.

Відповідно до ч.1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Апеляційний суд вважає, що причини неявки представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області є неповажними, виходячи з наступного. Вперше розгляд справи був призначений на 12 квітня 2018 року, але за клопотанням представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області розгляд справи був відкладений і ухвалою суду від 12 квітня 2018 року за клопотанням представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області розгляд справи призначений в режимі відеоконференції з участю представника у Приморському районному суді м. Маріуполя на 10 травня 2018 року, тобто за місцезнаходженням Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що не виключало можливість участі у судовому засіданні будь-якого, крім Коваленко О.В., представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Крім того, знаходження представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Коваленко О.В. у відпустці належним документом не підтверджено.

Враховуючи, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені повістками, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, а причини неявки представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області визнані неповажними, а також з метою дотримання строків розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе відповідно до положень ч..1, 2 ст. 372 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції автомобіль NISSAN MAXIMA ЗНГ легковий седан, номер кузову/шасі НОМЕР_3 бежевого кольору державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску на праві власності належить позивачу ОСОБА_1

Згідно протоколу обшуку від 03 квітня 2012 року знайдений на СТО, розташованому за адресою: м. Донецьк, вул. Пінтера, 78б, в ході обшуку автомобіль NISSAN MAXIMA, державний номер НОМЕР_1, був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_2, який, як вбачається з цього ж протоколу, є директором цього СТО.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28 листопада 2016 року у справі № 1-кп/229/78/2016, яка набула законної сили 05 грудня 2016 року, ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності в зв'язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього було закрито. Речовий доказ за постановою про визнання вилучених предметів речовими доказами та залучення їх до матеріалів в якості доказів від 11 квітня 2012 року, а саме автомобіль NISSAN MAXIMA ЗНГ легковий седан, номер кузову/шасі НОМЕР_3 бежевого кольору державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску, який було передано під розписку ОСОБА_2, повернути ОСОБА_1

У відповідь на заяву про роз'яснення даної ухвали суду ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 04 квітня 2017 року по справі № 1-кп/229/78/2016, яка набула законної сили 11 квітня 2017 року, було роз'яснено, що повернення вказаного автомобіля ОСОБА_1 повинна виконувати посадова особа правоохоронного органу, яка відповідальна за вилучення та зберігання зазначеного автомобіля.

Судом також встановлено, що позивачу спричинена моральна шкода. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань ОСОБА_1В, обумовлених неповерненням йому його власності, тяжкість вимушених змін у життєдіяльності позивача, пов'язаних з необхідністю користуватися громадським транспортом, маючи на праві власності автомобіль, але не маючи можливості ним користуватися, необхідністю в зв'язку з цим користуватися послугами адвоката, звертатися до ГУНП в Донецькій області, прокуратури, час та зусилля, необхідні для відновлення свого права користуватися належним йому автомобілем, з урахуванням принципів розумності та справедливості суд вважав за можливе визначити розмір моральної шкоди в 10000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з того, що у зв'язку з невиконанням ГУНП в Донецькій області ухвали Дружківського міського суду Донецької області от 28 листопада 2016 року по справі № 1-кп/229/78/2016, яка набула законної сили 05 грудня 2016 року, ОСОБА_1 спричинена майнова шкода, що полягає у втраті ним належного йому на праві власності автомобіля , у розмірі 196 760 грн. та моральна шкода.

При цьому суд розцінив пояснення представника відповідача ГУНП в Донецькій області Національної поліції України -Коваленко О.В. щодо неможливості повернути позивачу по справі належний йому автомобіль через те, що він знаходиться у м. Донецьку, а з особою, якій його було передано на відповідальне зберігання, неможливо зв'язатися, як такі, що не спростовують факт втрати ГУНП в Донецькій області цього автомобілю.

Суд дійшов також висновку, що підставою для відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1, є невиконання посадовою особою правоохоронного органу, відповідальною за вилучення та зберігання вказаного автомобіля NISSAN MAXIMA, обов'язку, встановленого ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28 листопада 2016 року щодо повернення вказаного автомобілю позивачу, тому відсутні спеціальні підстави для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України.

Суд не погодився також з доводами представника відповідача про наявність вини співробітника правоохоронного органу, як обов'язкової умови відшкодування шкоди, оскільки статтею 1174 ЦК України прямо передбачено, що шкода, завдана фізичній особі бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується незалежно від вини цієї особи.

Крім цього, суд не взяв до уваги пояснення представника відповідача щодо того, що слідчі дії, в зв'язку з якими було вилучено належний ОСОБА_1 автомобіль та передано його на відповідальне зберігання ОСОБА_2, не було визнано незаконними, оскільки спір, що розглядається на даний час судом, стосується не дій слідчого з приводу вилучення вказаного автомобіль, визнання його речовим доказом, передання його на відповідальне зберігання тощо, а бездіяльності осіб, відповідальних за повернення автомобіля ОСОБА_1

Судом також не взяті до уваги і доводи представника відповідача про те, що в ухвалі Дружківського міського суду Донецької області від 28 листопада 2016 року по справі № 1-кп/229/78/2016, яка набула законної сили 05 грудня 2016 року, не вказано строк повернення ОСОБА_1 належного йому автомобіля, ажде відповідно до вимог ст. 291-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Частиною 2 статті 21 КПК України встановлено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов'язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Згідно до вимог ст. 533, ч. 2 ст. 534, ст. 535 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню. До того ж, згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остаточні, обов'язкові для виконання рішення, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися не виконаними на шкоду стороні у провадженні. Поряд з цим, першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України») передбачено, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном.

Отже, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та правильно встановив, що неповернення на підставі судового рішення раніше вилученого правоохоронними органами належного на праві власності позивачу автомобіля свідчить про протиправність дій поліції та завдання цим матеріальної та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і у апеляційного суду немає підстав вважати їх неправильними.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки по даній справі з'ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є невиконання посадовою особою правоохоронного органу, відповідальною за вилучення та зберігання автомобіля позивача, обов'язку, встановленого ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28 листопада 2016 року щодо повернення вказаного автомобіля позивачу, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність спеціальних підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України.

Виходячи з викладеного, посилання апелянта в апеляційній скарзі на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди. Завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є безпідставним.

Інші обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції, їм надана належна правова оцінка і у апеляційного суду немає підстав вважати її неправильною. Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо неприйняття до уваги висновку експерта є безпідставними, оскільки звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив стягнути спричинену йому майнову шкоду саме у зв'язку з відсутністю, тобто неповерненням його автомобіля з вини відповідача. Ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 на дату оцінки визначена експертом з урахуванням його технічної справності і комплектності і такий висновок експерта відповідачем не спростований.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо спричинення моральної шкоди також є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, виходив із спричинення такої вже після досудового розслідування у кримінальному провадженні, а не під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, які б знаходились у причинно-наслідковому зв'язку з негативними наслідками для позивача, як то зазначено в апеляційній скарзі.

Отже при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано закон, який регулює відносини, що виникли між сторонами, судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 10 травня 2018 року.

Суддя-доповідач О.С. Санікова.