ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Суми

Справа №591/613/17

Номер провадження 22-ц/788/710/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника третьої особи ПАТ «Сумигаз» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Грищенко О.В. у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми

у цивільній справі позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство «Сумигаз» про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 і свої вимоги мотивувала тим, що є власником нежитлового приміщення, яке розташоване по пров. Терезова,2 в м. Суми. У 2003 році на її замовлення було виготовлено проект «Газопостачання ательє-салону в м. Сумах, пров. Терезова,2», за яким по стіні будинку №2 по пров. Терезова та по земельній ділянці поряд з будинком було прокладено газопровід діаметром 32 мм, підключено газ. Після цього вона користувалася газопостачанням до 2014 року. В 2016 році вона звернулася до ПАТ «Сумигаз» із заявою про відновлення газопостачання, проте їй було надано відповідь про те, що спочатку їй необхідно взяти дозвіл у власника труби ОСОБА_5, яка здійснює по ній газопостачання належних відповідачу приміщень по вул. Кооперативна,2. Після цього вона звернулася до ПАТ «Сумигаз» з заявою про проведення перевірки. Відповідно до акту перевірки від 02.11.2016 року труби діаметром 32 мм на стіні будинку не виявлено, натомість виявлено газову трубу діаметром 57 мм, яка по проектним та дозвільним документам належить ФОП ОСОБА_1, яка підключалась до газопроводу в 2005 році. Таким чином вважає, що ОСОБА_1 демонтувала належний позивачу трубопровід довжиною 65 м та замість нього проклала новий газопровід. ОСОБА_4 вважає, що такими діями відповідач завдала їй матеріальну шкоду і порушила її законні права як власника газопроводу. Тому просила суд зобовязати ОСОБА_1 демонтувати прокладений нею газопровід по стіні житлового будинку та земельній ділянці по пров. Терезова, 2 в м. Суми, діаметром 57 мм, та зобовязати ОСОБА_1 відновити газопостачання до будинку №2 по пров. Терезова, 2 в м. Суми шляхом встановлення газопроводу діаметром 32 мм та у відповідності до проекту «Газифікація ательє-салону м. Суми, пров. Терезова,2».

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповноту зясованих обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що судом помилково встановлено факт того, що у 2015 році був прийнятий в експлуатацію газопровід позивача, однак у відповідності до наданих доказів, газопровід був прийнятий в експлуатацію ще в 2005 році. Вважає, що рішення суду спотворює дійсність. Крім того, позивачем було надано всю документацію щодо введення газопроводу в експлуатацію, однак відповідачем не надано документів, котрі б підтверджували факт не лише наявності проекту, а і введення в експлуатацію газопроводу.

Також судом належним чином не досліджено питання права власності позивача, адже газопровід, котрий було встановлено за його кошти у відповідності до проектної, виконавчо-технічної, погоджувальної документації та договір на газопостачання є безпосередньою приватною власністю позивача. Зазначає, що монтаж відповідачем свого газопроводу встановлено без будь якої згоди позивача, у звязку з чим позивач не може добровільно розпоряджатися своєю власністю та робити зовнішні ремонти стін будинку тощо.

Позивач в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, а тому суд вважає за необхідне слухання справу у її відсутність.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд, виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів щодо самовільного демонтажу відповідачем належного позивачеві газопроводу. Побудований у 2005 році відповідачем газопровід від вул. Воскресенська, 9 до обєкта по вул. Кооперативній,2 в м. Суми відповідає проектній та технічній документації та не зачіпає законні права позивача як власника газопроводу по провулку Терезова, 2 в м. Суми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2014 року позивач змінила своє прізвище з ОСОБА_6 на Марк і дана обставина підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії І-БП №005176 (а.с.15).

Позивач, спочатку на умовах договору оренди користувалась нежитловим приміщенням розташованим за адресою м.Суми, провулок Терезова, 2, а потім, відповідно до договору купівлі-продажу від 26.06.2009 року, набула право власності на дане нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14).

14 грудня 2004 року ТОВ «НВП» «Стройнефтегаз» та ПП ОСОБА_6 уклали договір про виконання робіт на газифікацію будинку по пров. Терезова, 2 в м. Суми. Позивач замовила та виготовила проектно-технічну документацію і провела роботи щодо прокладення газопроводу до належного їй нежитлового приміщення по пров. Терезова, 2 в м. Суми. 15 лютого 2005 року будівництво обєкта було закінчено та прийнято в експлуатацію відповідно до ОСОБА_6 (а.с.5-12).

Позивач користувалась послугами з газопостачання до 2014 року, а потім, за її заявою, ПАТ «Сумигаз» припинило постачання газу і газові прилади було опломбовано. Дана обставина визнається сторонами у справі і ніким не оспорюється.

Також судом встановлено, що власником нежитлового приміщення розташованого за адресою м.Суми, вул.Кооперативна, 2 є відповідач у справі і вона також користується послугами ПАТ «Сумигаз» з газопостачання. 06 вересня 2005 року ПП ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «СОВИТ» за дозволом про заміну труби газопроводу діам. 20 мм на трубу діам. 57 мм, що проходить по стіні належної Товариству будівлі по вул. Воскресенській (кафе «Чай Кофе») (а.с.65-72, 91-94). 16 грудня 2005 року представником ВАТ «Сумигаз» був складений акт про ввід в експлуатацію нового споживача природного газу ПП Феденко (а.с.94).

У 2016 році позивач звернулась до ПАТ «Сумигаз» із заявою про відновлення газопостачання, а також зі скаргою щодо демонтажу частини газопроводу до належного їй на праві власності нерухомого майна, розташованого по пров.Терезова, 2 а м.Суми.

Як вбачається з письмової відповіді на звернення позивача ОСОБА_4 до ПАТ «Сумигаз», 02 листопада 2016 року було здійснено комісійне обстеження ввідного газопроводу від вул. Воскресенська, 9 в м. Суми. Комісією було встановлено, що існуючий ввідний газопровід від місця забезпечення потужності по вул. Воскресенській, 9 до обєкта по вул. Кооперативній, 2 ФОП «ОСОБА_1Л» відповідає проектній та виконавчо-технічній документації, перебуває у задовільному стані. Комісією також встановлено, що до ввідного газопроводу по вул. Кооперативна, 2, діаметром 57 мм, підключений обєкт з адресою м. Суми, пров. Терезова, 2 діаметром 25 мм, і цей обєкт не відповідає проектній та виконавчо-технічній документації про що було складено відповідний акт (а.с.13, 56, 109).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника, а тому власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном і підставою для подання позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Відповідно до п.3.2., п.3.3. Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 № 285 та Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 р. за № 674/27119 (далі Правила), до технічного обслуговування і ремонту споруд та обєктів системи газопостачання промислових і сільськогосподарських підприємств, підприємств комунально-побутового обслуговування населення допускається залучення субєктів господарювання, що мають дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відповідно до вимог Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки.

Графіки технічного огляду, технічного обслуговування і ремонту обєктів систем газопостачання затверджуються посадовою особою підприємства - власника (орендаря (наймача)) споруд та обєктів системи газопостачання.

Технічне обслуговування засобів ЕХЗ підземних газопроводів і резервуарів ЗВГ, виявлення і ліквідація корозійно-небезпечних зон на них, ремонт установок ЕХЗ забезпечуються власником (орендарем (наймачем)).

Технічне обслуговування газопроводів, поточний та капітальний ремонт забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) газових мереж (п.3.5. Правил).

З матеріалів справи вбачається що відповідачем ОСОБА_1 ще у 2005 році було реконструйовано належний їй газопровід і замінено трубу газопроводу діам. 20 мм на трубу діам. 57 мм.

Крім того, як вбачається з наданих 3-ю особою ПАТ «Сумигаз» письмових доказів у справі, а саме: листів ВТБ Банку на адресу ОСОБА_1 та ТОВ «Совіт» про надання дозволів на реконструкцію газопроводу та технічних умов від 29.07.2005 року №223 та від 26.09.2011 року № 141, а також акту розмежування балансової приналежності газових мереж та експлуатаційної відповідальності сторін, газопровід від точки підключення будинку № 9 по вул.Воскресенській, далі по стіні цього будинку і до буд.2 по пров.Терезова до точки підключення ОСОБА_1 двічі реконструювався протягом 2005-2011 років на замовлення ВТБ Банк (а.с.112-116). З моменту надання ОСОБА_1 дозволу на цю реконструкцію і введення в експлуатацію реконструйованої частини газопроводу, яка прокладена від зазначеної точки підключення і до підключення ОСОБА_1 цей газопровід останній не належить, а перебуває у власності ВТБ Банку (а.с.111).

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду що позивачем жодним чином не підтверджуються обставини на які він посилається в обгрунтування своїх вимог щодо самовільного демонтажу саме відповідачем належного позивачеві газопроводу з метою прокладення та підключення власного газопроводу.

Помилкове зазначення судом у рішенні часу прийняття у експлуатацію газопроводу позивача, 2015 рік замість 2005 рік, не впливає на законність та обґрунтованість судового рішення і дана описка може бути усунена судом шляхом постановлення ухвали про виправлення описки у судовому рішенні.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо демонтажу відповідачем належної ніби-то позивачу газової труби і прокладення нового газопроводу діаметром 57 м.м., оскільки така реконструкція відбувалась ще у 2005 році і за дозволом на заміну цієї труби відповідач зверталась до ТОВ «Совіт», оскільки по стіні саме належної даному Товариству будівлі мала проходити ця труба. Доказів на підтвердження того, що внаслідок цієї реконструкції було демонтовано газопровід належний позивачу у справі, останньою надано не було. Крім того, судом встановлено і дана обставина не заперечується сторонами у справі, позивач до 2014 року користувалась належним їй газопроводом і будь-яких суперечок з цього приводу у неї з відповідачем не виникало.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 23 травня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

ОСОБА_7