Провадження № 2/760/3506/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська державна адміністрація, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2017 позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача Київської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за життя заповідала їй все своє майно, а тому вона є спадкоємцем померлої ОСОБА_6 за заповітом.

Спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, складається, зокрема із Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6 вона звернулась до Шостої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу №356/2017. Проте, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючого документу на майно.

За таких обставин звернулась до суду за захистом своїх прав та просить позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, подав суду відзив, в якому просить прийняти законне та обґрунтоване рішення, справу слухати у його відсутності.

Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м. Києві надіслала до суду письмові пояснення, в яких окрім іншого просила слухати справу у її відсутності.

Інші учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертались.

З огляду на належне повідомлення учасників справи, суд керуючись ст. 223 ЦПК України, знаходить можливим розглянути дану справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємицею померлої ОСОБА_6, відповідно до заповіту останньої, посвідченого приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Виноградовою А.І. 13.12.2016, який зареєстровано в реєстрі за №934.

24.05.2017 позивач ОСОБА_3 прийняла спадщину за заповітом, яка відкрилась після померлої ОСОБА_6, про що свідчить копія її заяви до Шостої Київської державної нотаріальної контори.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.08.2017, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки вона не надала правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на частку у спірній квартирі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, аналізуючи вище наведе, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_3 набула права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 усього майна, що належало за життя померлій.

Визначаючи склад спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, суд встановив наступне.

Так, зі свідоцтва про право власності на житло №96 від 24.03.1993 вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Відповідно до Інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2017 №19603 від 20.06.2017, згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

В силу положень ч. 2 ст. 372 ЦК України, презюмується, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Аналогічна позиція також визначена у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК).

Виходячи з того, що за життя спадкодавець ОСОБА_6 не укладала з ОСОБА_5 письмовий договір щодо поділу часток майна, що знаходиться у спільній сумісній власності або виділ частки такого майна, частки співвласників у праві власності на квартиру, є рівними.

Таким чином, у власності померлої ОСОБА_6 за її життя перебувала у власності Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і підлягають задоволенню, оскільки останньою було прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування за заповітом зазначеного майна та відповідні майнові права спадкодавця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 355, 368, 372, 1216, 1218, 1222-1223, 1235-1236, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-5, 7, 12-13, 76-81, 223, 247, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 /АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2/ право власності на Ѕ частину квартири № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 08.05.2018.

Суддя В.В. Лазаренко