РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21.05.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Ванівського Ю.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 Вячеслави про стягнення коштів грошової допомоги, -

встановив:

Франківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 Вячеслави надміру виплачені кошти за призначеною щомісячною адресною допомогою внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у сумі 11831,72 гривень.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що на підставі заяви відповідача ОСОБА_1 від 16.09.2015, відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 (далі-Порядок), останній призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 30.09.2015 до 29.03.2016 у розмірі 2400,00 гривень щомісячно. У результаті проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією у Львівській області планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача від 17.08.2016 було встановлено, що ОСОБА_1 при оформленні грошової допомоги не повідомила про відкритий у період з 14.09.2015 до 24.02.2016 депозитний рахунок у ПАТ «Приватбанк», який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмові призначення щомісячної адресної допомоги. Загальна сума безпідставно виплачених відповідачу коштів становить 11831,72 гривень. У зв'язку з наданням ОСОБА_1 недостовірної інформації, позивач просить суд стягнути з відповідача надміру виплачені кошти.

В судове засідання представник позивача у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, між тим подала клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного вирішення справи.

Відповідач подала заперечення на позовну заяву 27.10.2017, зазначила, що у період з 14.09.2015 до 24.02.2016 у неї не було відкрито депозитного рахунку у ПАТ «Приватбанк» на підтвердження цього долучила довідку від 23.01.018 №, в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, що в силу частини першої статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення як позивача так і відповідача про час та місце розгляду справи, забезпечивши сторонам можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства та принцип правової визначеності, поширення закріпленого в п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України загального правила про відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання учасника справи, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету розгляду для заявника (рішення у справі «Писатюк проти України»), відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснюється.

Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності в межах позовних вимог, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до довідки від 24.02.2016 №НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на обліку осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 5 Порядку, для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 16.09.2015, в якій вона, зокрема, не зазначила відомостей про наявність чи відсутність у будь-кого з членів сімї на депозитному рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Рішенням Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 01.10.2015 ОСОБА_1 призначено допомогу переміщеним особам на проживання у розмірі 2400,00 грн., яка згідно з довідкою-розрахунком позивача, виплачувалась щомісячно з 30.09.2015 до 29.03.2016. Розмір загальної суми допомоги, отриманої відповідачем склав 11831,72 гривень.

При проведенні планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача Державної фінансовою інспекцією у Львівській області від 17.08.2016 було встановлено, що станом на день звернення за отриманням грошової допомоги ОСОБА_1 мала на депозитному банківському рахунку у ПАТ «Приватбанк» кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, який вона не задекларувала при подачі зазначеної заяви, про що складено відповідний акт (а.с. ___). Відтак, позивач вважає, що сума надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 становить 11831,72 гривень.

Рішенням позивача від 08.07.2016 №2605/11-10688 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання з причин наявності депозиту у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 30.09.2015 до 29.03.2016.

За приписами п. 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що дійсно відповідач ОСОБА_1 на момент звернення за щомісячною адресною допомогою осіб, які переміщуються з окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Позивачем у встановленому законом порядку не доведено рахункову помилку чи факт недобросовісності набувача грошових сум.

Також відповідно довідки ПАТ «Приватбанк» від 23.01.2018 депозитний рахунок ОСОБА_1 було відкрито з 15.02.2016 року, тобто не в період отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи недоведеність позивачем факту недобросовісності відповідача, як набувача допомоги, та що на момент звернення відповідач мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача суми надміру одержаних грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 11831,72 грн. є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. У звязку з тим та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1212, 1215 ЦК України, п. п. 1, 4, 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 N505, ст.ст. 4, 5, 10, 11, 12, 76-81, 141, 211, 247, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволені позову Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85, ) до ОСОБА_1 Вячеслави (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про стягнення надміру виплачених коштів за призначеною державною допомогою - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Якщо відповідачу, повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, він має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розяснити, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ю.М. Ванівський