Справа № 603/129/18
Провадження №2/603/120/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Сандалюку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 14.11.2012 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3, відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул.Центральна, 299, с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дружиною спадкодавця, спадщину прийняла, оскільки проживала із спадкодавцем на час смерті, проте при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Згідно позовоної заяви, ОСОБА_1 просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

ОСОБА_3 помер 14.11.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №148902, виданим 15.11.2012 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №19.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул.Центральна, 299, с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області.

Належність вищевказаного будинку спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння, виданого виконавчим комітетом Ради народних депутатів Монастириської районної ради від 16.01.1989 року; довідкою №48 виданою ОСОБА_2 сільською радою від 29.01.2018 року.

Зі змісту наданих суду правовстановлюючих документів, вбачається, що обєктом спадкування в даному випадку виступає житловий будинок з надвірними будівлями, який станом на 01.01.1991 року належав до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується копією погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області №7.

Зокрема, згідно вищевказаної копії погосподарської книги та свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння, виданого виконавчим комітетом Ради народних депутатів Монастириської районної ради від 16.01.1989 року, головою колгоспного двору, розташованого по вул.Леніна, 259 (на даний час вул.Центральна, 299, с.Ковалівка), зазначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким проживали: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 невістка.

Так, згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки №658 від 11.07.2017 року №658, виданої ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, за адресою: вул.Центральна, 299, (в минулому вул.Леніна, 259) с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, разом із ОСОБА_3 на час його смерті проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6

Позивач ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-УР №027402, виданим ОСОБА_2 сільською радою від 27.04.1963 року.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. Спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовились від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, шляхом подання заяв про відмову від прийняття спадщини до приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу. Спадкоємець за законом ОСОБА_4, також відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_4, про що подав до суду заяву, засвідчену секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Зазначені заяви суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, шляхом подання заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Однак, вищевказані заяви свідчать про те, що спадкоємцям відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1, проти яких вони не заперечують.

Після смерті спадкодавця, позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як вбачається із відповіді нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори №37/01-16 від 26.01.2018 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так, згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Таким чином, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1228, 1261 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (с.Ковалівка, Монастириський район Тернопільська область) до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області (с.Ковалівка, Монастириський район Тернопільська область) про визнання права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 14.11.2012 року, а саме:

- житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул.Центральна, 299, с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., літня кухня з підвалом «Б», сарай «В», комора «Г», сарай «Д», сарай «Е», сарай «Є», ворота, хвіртка №1, огорожа №2, вимощення цементне №3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_8