Справа № 161/8550/18
Провадження № 6/161/274/18
У Х В А Л А

05 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Першого ВДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Подання мотивує тим, що на виконанні у Першому ВДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Волинській області перебувають виконавчі листи №161/18269/17, №161/15770/17 видані Луцьким міськрайонним судом Волинської області, боржником у яких є ОСОБА_3. За вказаними виконавчими документами відкриті виконавчі провадження №55457425, №55677019. Постановою від 05.02.2018 виконавчі провадження обєднано у зведене виконавче провадження.

В добровільному порядку ОСОБА_3 рішення суду не виконує, ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань.

Державним виконавцем вжито заходів щодо виявлення майна та коштів боржника на які можна було б звернути стягнення. Встановлено, що ОСОБА_3 отримує пенсію, володіє земельною ділянкою та житловим будинком на праві часткової власності. Однак, з відомостей наданих одним із стягувачів, боржник ОСОБА_3 має намір виїхати в США.

Дана обставина може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

А тому, просить суд, з метою забезпечення виконання рішення суду тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, до виконання зобовязань за виконавчими документами.

Державний виконавець Глушко М.О. просила розгляд справи проводити у її відсутності за наявними матеріалами справи та повідомити письмово про результати розгляду подання.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що подання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів подання, на примусовому виконанні у Першому ВДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ знаходиться виконавче провадження № 55677019 щодо стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в сумі 1670349,07 грн. (а.с. 8).

Також у Першому ВДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ знаходиться виконавче провадження № 55457425 щодо стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в сумі 1597162,41 грн. (а.с. 25).

Постановою державного виконавця від 05.02.2018 виконавчі провадження №55457425, №55677019 обєднано у зведене виконавче провадження №55717330 (а.с. 10).

Боржника зобовязано виконати рішення суду в добровільному порядку. Однак, така вимога залишена ОСОБА_3 поза увагою.

Згідно з п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника -- фізичної особи або керівника боржника -- юридичної особи за межі України -- до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем проводилися дії щодо виявлення коштів та майна боржника, на які можна звернути стягнення.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Зазначене право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, передбачено п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України», в їх системному звязку, вбачається, що право особи на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у звязку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обовязків по виконанню рішення суду.

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При зверненні з поданням до суду державним виконавцем не надано доказів, які свідчать, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання рішення суду.

З досліджених матеріалів встановлено, що боржник перебуває на обліку в Луцькому обєднаному УПФУ та отримує пенсію в розмірі 1974,51 грн.

Окрім того, у власності боржника виявлено земельну ділянку в м. Луцьку та житловий будинок, який належить боржнику на праві часткової власності.

В матеріалах справи відсутні відомості про вжиття державним виконавцем заходів щодо звернення стягнення на кошти та майно боржника в рахунок погашення заборгованості та виконання рішення суду.

Отже, в даному випадку відсутній факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань по сплаті боргу.

Окрім того, періодичні тимчасові виїзди боржника за межі України не можуть свідчити про ухилення його від виконання рішення суду, і можуть вчинятися боржником з метою отримання доходів, які можуть бути спрямовані на погашення боргу, у випадку здійснення належного контролю за отриманням таких доходів.

Разом з тим, суд вважає, що державним виконавцем не реалізовані усі передбачені, в межах виконавчого провадження, способи виявлення та звернення стягнення коштів з боржника.

Подання не містить жодних даних про вимоги від державного виконавця до боржника щодо надання відомостей про його доходи та майно.

Відсутні докази про те, що боржник вчиняв дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надавав у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно; про рахунки у банках чи інших фінансових установах; не зявлявся за викликом державного виконавця; на вимогу державного виконавця не повідомляв письмово останнього про майно, що може перебувати в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Сама наявність у боржника невиконаних зобовязань, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обовязків.

Суд вважає, що в даному випадку державним виконавцем у поданні не доведено факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260, 441 ЦПК України, на підставі ст.ст. 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій