Дата документу 31.05.2018
Справа № 320/7439/16-ц
Провадження №2/320/212/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.,

за участю секретаря Фурсової Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради про усунення порушень прав споживача та про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду із позовом до комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради про усунення порушень прав споживача та про відшкодування моральної шкоди.

30.05.2018 до суду надійшла уточнена позовна заява.

В уточненій позовній заяві позивач просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на рахунки відповідача на суму 1300 тис. грн.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо порушень прав споживача та відшкодування моральної шкоди.

Позивач в уточненій позовній заяві просить визнати відповідача таким, що грубо порушує її права, зобовязати відповідача представити позивачу на узгодження два примірники договору на надання послуг, вказувати у розрахунку на оплату послуг інформацію про субсидії, вказувати розмір нових тарифів, повернути всі сплачені нею без договору суми, не включати до рахунків на оплату послуг інформацію щодо обовязкових платежів, провести відповідний перерахунок щодо зайво стягнутих сум субсидій, повернути їй витрати на суму 614 грн. 61 коп., повязані з перевіркою лічильника, визнати строк звернення до суду щодо компенсації витрат на повірку лічильника пропущеним з поважної причини, стягнути з відповідача 1200 тис. грн.. моральної шкоди, виключити з числа учасників суду третю особу на стороні позивача виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, викликати до суду у якості свідків заступника директора відповідача з правової роботи, заступника міського голови ОСОБА_2, представника Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддею беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт коштів передбачає обмеження права власника на користування цими коштами.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачем заявлена вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 1200 тис. грн., то суд вважає, що накладення арешту на суму 1300 тис. грн.. є неспівмірним з заявленими вимогами та приведе до невиправданого обмеження прав відповідача як власника щодо розпорядження коштами. До того ж, позивачем необґрунтовано та не доведено обставин існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову та всупереч вимог ч.1 ст.151 ЦПК України, вимогу про забезпечення позову вказано пунктом в уточненій позовній заяві.

Таким чином, суд вважає можливим повернути заяву про забезпечення позову заявникові та розяснити останньому, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє можливості заявника повторно звернутися до суду з цією заявою після усунення вищевказаних недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150-153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради про усунення порушень прав споживача та про відшкодування моральної шкоди повернути заявникові.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: наухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ