Справа № 603/126/18
Провадження № 2/603/118/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

при участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з вимогою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що 10.03.2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №07.

У даному шлюбі в подружжя народилась одна дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. В позовній заяві зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки через зловживання відповідачем алкогольними напоями, що негативно впливає на психічний стан дитини та спричиніє їм душевні страждання. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, а тому переконана, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає та вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та просить її позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, в поданій заяві, яка знаходиться при матеріалах справи, просить розгляд справи проводити в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча судом вживались заходи для належного його повідомлення за останнім відомим місцем проживання (реєстрації), про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзив на позовну заяву не скористався та суду не надіслав.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.03.2005 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №098398 виданого 10.03.2005 року.

У шлюбі в подружжя народилася одна дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №026658 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області повторно 06.05.2006 року.

Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України)

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до збереження шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст. 56 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач миритися не бажає і збереження шлюбних відносин суперечить її інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ч. 3 ст. 56, 110, 112, 113 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1), проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 10 березня 2005 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №07.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_4