КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4498/17
Провадження № 2/488/786/18 р.
07.03.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання - Кулаві А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, де третьою особою без самостійних вимог виступає ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
05.12.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Корабельного районного суду міста ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 13, по вулиці Кленова у місті Миколаєві.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй ОСОБА_2 належить цілий житловий будинок № 13 на праві власності, який розташований по вулиці Кленова у місті Миколаєві.
Право власності на спірний будинок за ОСОБА_2 визнано Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.09.2016 року в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла 17.03.2011 року. На підставі рішення суду право власності на будинок зареєстровано позивачем у встановленому законом порядку.
В належному позивачу житловому приміщенні зареєстрований, але понад один рік не проживає відповідач ОСОБА_3
Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з 2008 року, не сплачує за комунальні послуги, не підтримує приміщення у належному стані.
Особистих речей відповідача в будинку не має.
Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
Сторони в судове засідання не зявилися.
Позивач, в судове засідання не зявилася, проте її представник за довіреністю адвокат ОСОБА_6, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином в судове засідання не зявився, про причини неявки до суду не повідомив, заперечень проти задоволення позову не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, взявши до уваги заяву представника позивача, прийшов до наступного.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Позивачу ОСОБА_2 належить на праві власності цілий житловий будинок № 13, який розташований по вулиці Кленова у місті Миколаєві.
Право власності на спірний будинок за ОСОБА_2 визнано Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.09.2016 року в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла 17.03.2011 року. На підставі рішення суду право власності на будинок зареєстровано позивачем у встановленому законом порядку.
В належному позивачу житловому приміщенні зареєстрований, але понад один рік не проживає відповідач ОСОБА_3
Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з 2008 року, не сплачує за комунальні послуги, не підтримує приміщення у належному стані.
Особистих речей відповідача в будинку не має.
Згідно довідки КП ДЄЗ Океан, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в спірному житловому будинку зареєстрований з 20.03.2004 року.
Також, посадовою особою КП ДЄЗ Океан, був посвідчений Акт про не проживання громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою місто Миколаїв, вулиця Кленова, будинок 13, з 2008 року, про що підписалися сусіди мешканці будинку № 17 по вул. Кленова у м. Миколаєві: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та свідки: ОСОБА_9М, ОСОБА_10
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.
Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них ( ст. ст. 379, 380 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -
ОСОБА_11 Іванівни до ОСОБА_3, де третьою особою без самостійних вимог виступає ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком 13 по вулиці Кленова у місті Миколаєві.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя: Я. А. Чернявська