Справа № 548/519/18
Провадження № 2/548/328/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Листопад В.Л.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що 10.08.2001 року померла ОСОБА_3, останнім місцем проживання якої було с.Шишаки Хорольського району Полтавської області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права,в тому числі і право на земельну ділянку (пай) на території ОСОБА_2 (Шишаківської) сільської ради Хорольського району Полтавської області, яка належала останній відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0086931, який за життя остання не встигла отримати.

ОСОБА_3 05 липня 1993 року склала заповіт,що був посвідчений виконавчим комітетом Шишацької сільської ради Хорольського району Полтавської області 05 липня 1993 року і зареєстрований в реєстрі за № 55, за яким вона заповіла все належне їй майно,де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також житловий будинок в с.Шишаки ОСОБА_4, своєму синові.

На час смерті ОСОБА_3 призначений нею спадкоємець ОСОБА_4, який є батьком позивача, помер 07 грудня 2000 року.

Відповідно до частини другої статті 529 Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з"явилися, але представник позивача подав до суду заяву в якій прохав суд провести розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 являється онуком померлої, 10.08.2001 року ОСОБА_3, відповідно до положень ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті, ОСОБА_3, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном останньої, так як доглядав до смерті за нею, після її смерті здійснив її поховання, забрав з будинку всі цінні речі та документи, поставив хрест на її могилі, відбув поминки. Вказаний факт підтверджується письмовими показами свідків, ОСОБА_6 та ОСОБА_7..

З метою оформлення спадщини після смерті, ОСОБА_3, позивач звернувся до приватного нотаріуса і листом за номером 01-16/32 від 14.02.2018 року йому , як особі яка бажає спадкувати за законом майно ОСОБА_3, померлої 10.08.2001 року, останнім місцем проживання якої було с.Шишаки Хорольського району Полтавської області повідомлено, що спадщина на майно ОСОБА_3 відкрилась, коли діяв Цивільний Кодекс України в редакції від 18.07.1963 року. Статтею 549 цього кодексу визначались дії, що свідчать про прийняття спадщини: 1) якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо спадкоємець подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року вищевказані дії мали бути здійснені спадкоємцем протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області, на час відкриття спадщини спадкодавець проживала одна.

Якщо заява про прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає спадкувати, не була вчасно подана, то за позовом спадкоємця, який не подав у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини з поважної причини, позивач має змогу у судовому порядку враховуючи положення ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року, надавши суду всі необхідні та достатні докази встановити факт вступу ним у спадщину.

Відповідно до вимог ст. 68 ЗУ «Про нотаріат», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно.

У разі, якщо документи, які підтверджують право власності спадкодавця, відсутні, питання належності цього нерухомого майна його попередньому власнику (спадкодавцю) та визнання права власності за наступними його власниками (спадкоємцями) може вирішуватись у судовому порядку.

У звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) яка розташована на території ОСОБА_2 (Шишаківської) сільської ради Хорольського району Полтавської області, що належала померлій 10.08.2001 року ОСОБА_3, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим, позивачу розяснено право звернутись до суду для визнання права власності у порядку спадкування.

Викладені обставини підтверджуються наступними доказами:

-Копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3;

-Копією довідки ОСОБА_2 сільської ради № 02-34/244 від 27.02.2018 року;

-Копією паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_1;

-Копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4;

-Копією свідоцтва про народження ОСОБА_1;

-Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження;

-Копією заповіту;

-Копією листа приватного нотаріуса;

-Інформацією відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області;

-Копією довідки ОСОБА_2 сільської ради № 02-32/118 від 25.01.2018 року.

-Показами свідків з копіями їх паспортів та ІПН;

Відповідно до ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб розглядаються в судовому порядку.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15,16,328,392 ЦК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,- задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття, ОСОБА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, спадщини після смерті баби, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 10.08.2001 року.

Встановити факт належності земельної ділянки (паю), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0086931 на території ОСОБА_2 (Шишаківської) сільської ради Хорольського району Полтавської області за спадкодавцем, ОСОБА_3, яка померла 10.08.2001 року.

Визнати за ОСОБА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку (пай), що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після смерті баби, ОСОБА_3, яка померла 10.08.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 23.04.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна