У х в а л а

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 760/6758/16-ц

провадження № 61-15789ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року, рішення Апеляційного суду м.Києва від 26 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року, позов задоволено. Встановлено факт належності померлій ОСОБА_7 на момент її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1,1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок під літ. «А», сарай літ. «Г», погреб літ. «Д», вбиральня під літ.«Е», вимощена доріжка, паркан, ворота цифри 1-4, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8Встановленофакт належності померлому ОСОБА_8 на момент його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2, цілої частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок під літ.«А», сарай літ. «Г», погреб літ. «Д», вбиральня літ. «Е», вимощена доріжка, паркан, ворота цифри 1-4, що складається з 1/2 його частки у спільній сумісній власності та 1/2 частки, що перейшла до нього після смерті його дружини ОСОБА_7Встановленофакт включення до спадкового майна померлого ОСОБА_8 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, зокрема житловий будинок під літ. «А», сарай літ. «Г», погреб літ. «Д», вбиральня літ. «Е», вимощена доріжка, паркан, ворота цифри 1-4. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в ОСОБА_4, задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про встановлення факту включення до спадкового майна померлого ОСОБА_8 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок під літерою "А", сарай літера "Г", погреб літера "Д", вбиральня літера "Е", вимощена доріжка, паркан, ворота цифри 1-4, скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині позовних вимог. Змінено розподіл судових витрат між сторонами. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року повернуто апелянту, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не брав участі у справі і суд першої інстанції не вирішував питання про його права та обов'язки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задоволено, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року скасовано, питання відкриття апеляційного провадження передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року в частині встановлення факту належності померлій ОСОБА_7 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок під літ. "А", сарай літ. "Г", погреб літ. "Д", вбиральня під літ. "Е", вимощена доріжка, паркан, ворота цифри 1-4, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8; встановлення факту належності померлому ОСОБА_8 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 цілої частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок під літ. "А", сарай літ. "Г", погреб літ. "Д", вбиральня літ. "Е", вимощена доріжка, паркан, ворота цифри 1-4, що складається з 1/2 його частки у спільній сумісній власності та 1/2 частки, що перейшла до нього після смерті його дружини ОСОБА_7, залишено без змін.

1 березня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, направив касаційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року, рішення Апеляційного суду м.Києва від 26 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, вказує на те, що строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року не пропущено, оскільки повний текст складено 4 лютого 2018 року, а касаційну скаргу подано 1 березня 2018 року, тобто в строк, передбачений статтею 390 ЦПК України.

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду м.Києва від 26 грудня 2016 року.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач вімовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що

ОСОБА_2 є безробітним, на підтвердження чого надав копію трудової книжки та копію довідки про доходи.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, як на підставу для звільнення від сплати судового збору посилається на те, що останній не працює та має на утриманні неповнолітню дитину.

Додані до касаційної скарги відомості Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, про відсутність інформації про доходи ОСОБА_2 в період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення його від сплати судового збору, оскільки не підтверджують відсутність коштів для сплати судового збору на час подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Крім того, на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, надав копію трудової книжки, відповідно до якої з 19 вересня 2003 року останній є безробітним.

Наведені доводи та надані докази не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору у справі, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_2 потрібно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

При пред'явленні позову було заявлено три вимоги немайнового характеру про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Уразі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту першого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення до суду із позовом) за подання до позовної заяви позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати визначено у розмірі 1378 грн.

Розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за три вимоги немайнового характеру, тобто 3307, 20 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 392, 393ЦПК України, пунктами 4, 14 розділу XIIIПерехідних положень ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року, рішення Апеляційного суду м.Києва від 26 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення недоліків касаційної скарги строк до 31 травня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько