Справа № 298/621/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, представника ОСОБА_2; ОСОБА_8 на рішення Великоберезнянського районного суду від 26 липня 2017 року у справі №298/621/17 (Головуючий: Лютянська М.С.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, третя особа Ставненська сільська рада Великоберезнянського району про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 і в будинку зареєстровані відповідачі, які більше 10 років не проживають у належному їй будинку. Відповідачі участі в утриманні будинку не беруть, жодних послуг не сплачують і угод між сторонами про безоплатне чи платне користування жилим приміщенням не укладалося. Наявність реєстрації відповідачів у будинку не дає можливості вільно використовувати гарантоване законодавством України право власності, в тому числі право розпоряджатися власністю. На прохання позивача знятися відповідачам із реєстрації в будинковолодінню самостійно не реагують.

Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку та зняття їх з реєстраційного обліку з будинку.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 26 липня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано особами, що втратили право користування житловим приміщенням будинку, що розташований в АДРЕСА_1 - ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 та зобов'язано Ставненську сільську раду зняти їх з реєстраційного обліку у вказаному будинку.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні. Так як позивач вибрав неналежний спосіб захисту і відповідачі були членами сім'ї своєї бабусі - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року і будинок успадкував позивач. Позивач є дочкою бабусі відповідачів та їх рідною тіткою та проживали у спірному будинку. При розгляді справи суд не встановлював наявність перешкод у користуванні власником свого майна, та не з'ясував причину відсутності відповідачів, яким створювалися перешкоди у користуванні будинком позивачем, ще до смерті попереднього власника цього будинку. Крім того, суд постановив рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, а тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії немає потреби.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6, представника ОСОБА_10 - ОСОБА_8, які підтримали доводи, викладені в апеляційні скарзі, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_11, який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, який успадкований нею після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року і яка була бабусею відповідачів.

У даному будинку відповідно до будинкової книги зареєстровані відповідачі: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3.

При зверненні в суд із позовом ОСОБА_5 просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком із підстав передбачених ст.ст.71, 72 ЖК України, які регулюють порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду і не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між сторонами.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Перехід права власності на житловий будинок чи квартиру до іншої особи не може бути підставою для припинення права користування житловим приміщенням членів сім'ї власників житлових будинків і квартир, які не є учасниками спільної власності. Перехід права власності на житловий будинок чи квартиру до іншої особи не може бути підставою для припинення права користування житловим приміщенням членами сім'ї, попереднього власника, яке у них існувало. Право користування приміщенням може припинитися лише у випадках, передбачених ст.406 ЦК України.

У разі припинення сімейних відносин із власником будинку колишні члени його сім'ї не втрачають право користування займаним ними жилим приміщенням і та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже має охоронюване законом право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для задоволення позову.

Разом з тим, при зверненні у суд із позовом позивач також посилався на норми ст.391 ЦК України про власність, яка не передбачає визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття особи з реєстрації, а тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити такі дії немає потреби.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.376 ЦК України, яким у позові ОСОБА_5 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника ОСОБА_2; ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 26 липня 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой