АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3934/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України Ступак О.В. про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України Ступак О.В. про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017року позовну заяву визнано такою, що не відповідає вимогам ст. 119,121 ЦПК України 2004 року, в тому числі й з причин несплати судовим збором, її залишено без руху та надано строк усунення недоліків.

У подальшому, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав того, що оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних з розглядом справи, нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України 2004 року).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, за її змістом, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу районного суду від 14 грудня 2017 року й направити справу на новий розгляд.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 мотивував тим, що районний суд необґрунтовано відмовив у відкритті провадження з причин несплати ним судового збору, а його звернення з позовом до судді Ступак О.В. про відшкодування судового збору, як майнової шкоди, пов'язано бажанням подальшої сплати судових витрат по справі за його позовом до КНІСЕ, як перебувала у провадженні цього судді.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Про день і час розгляду справи сторони повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що юрисдикція судів не поширюється на вказані у позові правовідносини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права.

Зі змісту поданого по справі позову убачається, що предмет спору є оскарження процесуальних дій судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України Ступак О.В., пов'язаних з винесенням ухвали від 27 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна О.І. про стягнення сплачених коштів.

Між тим, відповідно до керівних роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 10 постанови Пленуму № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суддею необґрунтовано залишено поданий ним позов без руху з підстав несплати судового збору, що призвело до безпідставної відмови у відкритті провадження у справі, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до оскаржуваної ухвали, підставою до відмови у відкритті провадження у справі слугувала не відсутність доказів сплати судового збору, а та обставина, що чинне законодавство не передбачає можливості розгляду судом спору, заявленого до судді, на вирішенні якого перебувала справа ОСОБА_2 до директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна О.І. про стягнення сплачених коштів.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком, не допускається.

Судом першої інстанції правильно застосовані норми процесуального права, викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи.

За таких обставин, підстав до задоволення апеляційної скарги й скасування ухвали районного суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2018 року.

Суддя - доповідач :

Судді: