Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/612/18
Провадження № 2/376/381/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Клочка В.М.,

при секретарі Щур Л.А.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житло,

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року до Сквирського районного суду Київської області звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив визнати за ним право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. та на земельну ділянку площею 0,0738 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Владиславка Сквирського району Київської області по вул. Перемоги,б/н, кадастровий номер :03:004:0009.

Вказуючи на те, що 10.01.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі - продажу житлової квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0738 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Владиславка Сквирського району Київської області по вул. Перемоги,б/н, кадастровий номер :03:004:0009.

За даним договором ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 передали ОСОБА_1 житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0738 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Владиславка Сквирського району Київської області по вул. Перемоги,б/н, кадастровий номер :03:004:0009, що належать відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло видане 03.03.1998 року Шамраївським бурякорадгоспом та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, Серія ЯЛ №445879, правовстановлюючі документи та ключі від квартири, а ОСОБА_1 у свою чергу передав ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кошти у сумі 2500 доларів США та прийняв майно, про що було складено розписку.

Відповідачі визнають, що ОСОБА_1 є власником квартири та земельної ділянки, про що свідчать їх заяви про визнання позову.

Позивач, посилаючись на те, що сторони не мають змоги оформити договір купівлі-продажу майна належним чином у нотаріуса, просить суд визнати за ним право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0738 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Владиславка Сквирського району Київської області по вул. Перемоги,б/н, кадастровий номер :03:004:0009, рішенням суду.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі, також в підготовче судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просять проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення.

Відповідно ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, те, що 10.01.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі - продажу житлової квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0738 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Владиславка Сквирського району Київської області по вул. Перемоги,б/н, кадастровий номер :03:004:0009.

За даним договором ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 передали ОСОБА_1 житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0738 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Владиславка Сквирського району Київської області по вул. Перемоги,б/н, кадастровий номер :03:004:0009, що належать відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло видане 03.03.1998 року Шамраївським бурякорадгоспом та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, Серія ЯЛ №445879, правовстановлюючі документи та ключі від квартири, а ОСОБА_1 у свою чергу передав ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кошти у сумі 2500 доларів США та прийняв майно, про що було складено розписку.

Відповідачі визнають, що ОСОБА_1 є власником квартири та земельної ділянки, про що свідчать їх заяви про визнання позову.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частина 2 статті 328 ЦК України визначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

В свою чергу частиною другою статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В силу вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача з договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором.

В свою чергу згідно положень ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Після дослідження обставин справи, судом було з'ясовано, що відповідачі позов визнали.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220, 328, 334, 657 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 81, 82, 200, 206, 247 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса: вул. Польова,10, с. Владиславка Сквирського району Київської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (адреса: вул. Польова,10, с. Владиславка Сквирського району Київської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3), ОСОБА_4 (адреса: вул. Польова,10, с. Владиславка Сквирського району Київської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4) про визнання права власності на житло - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0738 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Владиславка Сквирського району Київської області по вул. Перемоги,б/н, кадастровий номер :03:004:0009.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Суддя: