САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/531/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.05.2018 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позивач посилається на те, що вона є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Даний житловий будинок вона придбала за договором дарування від 22.01.2001 року від ОСОБА_3. 13.06.2014 року вона зареєструвала у належну їй житлову площу ОСОБА_2 У будинку зареєстровано четверо людей, а саме: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.н., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.н., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н. Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з липня 2014 року по даний час в зазначеному будинку не проживав та не з'являється. Факт не проживання на протязі більше одного року відповідача за адресою: АДРЕСА_1, можуть підтвердити сусіди. Відповідач по справі, колишній чоловік її дочки ОСОБА_4 Шлюб між відповідачем та її дочкою зареєстровано 09 серпня 2001 року, а розірвано 17 жовтня 2014 року. Вони з відповідачем не спілкуються та не зустрічаються. Ніякої домовленості або договору стосовно того, що відповідач буде користуватися належним їй приміщенням між ними немає. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинилося. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми з оформлення субсидії на комунальні послуги та як наслідок - зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, чим об'єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. Відповідач, який не проживає за адресою: АДРЕСА_1, втратив право на користування будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Вона не зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного їй будинку, оскільки вона немає відомостей щодо його місця проживання. Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

01.02.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків (а.с.21-22).

16.02.2018 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська, позивачем подано уточнену позовну заяву (а.с.26-29)

25.05.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження (а.с.32-33).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, але до початку судового засідання через канцелярію суду від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Третя особа - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради - в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 22.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою Л.І., ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1. (а.с.16).

09.08.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб №34 від 09.08.2011 року (а.с.8).

Крім позивача в квартирі також зареєстрована відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.н., що підтверджується довідкою №639 від 23.01.2018 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.6).

17.10.2017 року шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу №105 від 17.10.2014 року (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірному житлі за місцем реєстрації, участі в утриманні житлового будинку не приймає, спільне господарство не веде, особистих речей у будинку немає, фактично за зазначеною адресою мешкають: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується актами про не проживання від 29.01.2017 року, 04.05.2017 року, 11.09.2017 року та 26.01.2018 року (а.с.9-12).

Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач ОСОБА_2 у 2014 року добровільно покинув будинок АДРЕСА_1 (м. Дніпропетровську) та з того часу без поважної причини не проживає там, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання не встановлено), третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в домоволодінні АДРЕСА_1, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев