Справа № 451/438/17 Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Провадження № 22-ц/783/6619/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

секретаря: Фейір К.О.

з участю: представника ГУ Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_2,представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 Марянівни до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа Лопатинська селищна рада Радехівського району Львівської області про визнання рішення про відмову в наданні земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року позовну заяву задоволено.

Рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 Марянівні на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, визнано незаконним.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_3 Марянівні дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області за межами населеного пункту.

Стягнуто із Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м.Львів, вул.Чорновола,4) на користь ОСОБА_3 Марянівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки смт.Лопатин, вул.Кравцівих,4-а Радехівського району Львівської області 640 гривень понесених нею судових витрат.

Рішення суду оскаржило Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

В апеляційній скарзі посилається на те, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував положення закону та не встановив, що спір у даній справі виник за зверненням до суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом управлінських функцій, розгляд якого проводиться за правилами адміністративного судочинства, а, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Просить рішення Радехівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ГУ Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на її заперечення,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Радехівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року скасуванню на підставі ч.1 ст.377 ЦПК України з закриттям провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з положенням ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, колі розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності до ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Суб'єктом владних повноважень згідно п.7 ч.1 ст. З КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10- рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суд України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України розтлумачено, що поширення компетенції адміністративних судів на спорй фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування, як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про визнання недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, оформлене листом від 27.01.2017 р. № К- 17990/0-596/6-17.

У даному випадку земельний спір виник між фізичною особою та органом державної влади пов'язаний з оскарженням його рішення.

Судом не встановлено, що у справі виник спір про цивільне право, так як відсутні дані про передачу спірної земельної ділянки іншій особі.

Окрім того, становище, яке існувало до видання оспорюваного акта, може бути відновлено застосуванням такого способу захисту порушеного права, як визнання незаконним (недійсним) акта суб'єкта владних повноважень.

Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував, що спір у даній справі виник за зверненням фізичної особи до суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом управлінських функцій, розгляд якого проводиться за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується із практикою Верховного Суду висловленої у постанові від 23 січня 2018 року у справі №1903/2676/12, де справа за позовом фізичної особи до суб»єкта владних повноважень щодо розгляду останнім заяви щодо надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність розглянута в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведених обставин, апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Львівській областіпідлягає до задоволення, рішення Радехівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року скасуванню на підставі ч.1 ст.377 ЦПК України з закриттям провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, ч.1 ст.377, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області задовольнити.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 Марянівни до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа Лопатинська селищна рада Радехівського району Львівської області про визнання рішення про відмову в наданні земельної ділянки недійсним закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 Марянівни на користь Головного управління Держгеокадастру у Львівській області 704 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 травня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_5