Справа № 309/3870/17
Провадження № 2/309/566/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Плиска Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення документів на виїзд дитини за кордон без супроводу матері,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2015 року, про що зроблено актовий запис №106 у відділі ДРАЦСу Хустського РУЮ. Від шлюбу у них народилася одна дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що у них різні характери, погляди на життя, шлюб і сім'ю. Між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюб носить формальний характер та не виконує свого прямого призначення. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Позивачка вважає, що подальше сімейне життя між ними неможливе та просила шлюб між ними розірвати. Крім того, відповідач повністю усунувся від матеріального утримання їх неповнолітнього сина, а сама вона не в змозі забезпечити йому достатній рівень для нормального проживання та розвитку. Просила суд шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати, визначити місце проживання сина разом з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 2000 грн. до досягнення ним повнолітнього віку.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення документів на виїзд дітей за кордон без супроводу матері в якому просив суд надати йому дозвіл на виготовлення та отримання віз, дозвіл на перетин державного кордону України без згоди матері дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_1 ОСОБА_3 Івановича, ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Хустського районного суду зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині надання дозволу на виготовлення документів на виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено без розгляду за заявою позивача.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву в якій просила продовжити розгляд справи без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримала повністю та просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Гангур», визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з нею, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Зустрічний позов визнала частково, а саме не заперечила щодо надання дозволу відповідачу на виготовлення проїзних документів для виїзду неповнолітнього сина за кордон строком на 5 років.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав до суду заяву в якій просив продовжити розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 разом з позивачкою не заперечив. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зустрічний позов в частині надання дозволу на виготовлення документів на виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_3 Івановича, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вимоги ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 вказаної норми передбачено постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Оскільки під час розгляду справи відповідач за первісним позовом визнав позов у частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у частині цих позовних вимог. Беручи до уваги вище наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін разом з позивачкою.

Також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина слід задоволити частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13.06.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції в З/о за а/з № 106 ( а.с. 7).

Від спільного проживання у них народилася одна дитина син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою (а.с. 8).

З матеріалів справи встановлено, що відповідач офіційно не працює, та отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, яка потребує значних коштів на забезпечення її всім необхідним та для належного її розвитку, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, та відсутність відомостей про реальні доходи відповідача, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід щомісячно стягувати на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньго сина ОСОБА_3 в сумі по 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Також під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь обмежень для реалізації права позивача за зустрічним позовом щодо виїзду за кордон зі своїми неповнолітнім сином. Дані правовідносини регулюються Законом України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України.

У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Крім цього, згідно ст.4 Закону України „ Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

З врахуванням обставин справи та встановлених доказів, а також враховуючи інтереси неповнолітньої дитини сторін, забезпечення умов її виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сімї, а також те, що відповідачка за зустрічним позовом не заперечила щодо задоволення зустрічних позовних вимог в частині виготовлення проїзних документів та виїзд за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_3 в супроводі батька протягом 5 років, суд вважає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому зустрічні позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 81, 247, 274, 277, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 112, 181 ч. 3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 13 червня 2015 року, за актовим записом №106 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Гангур».

Неповнолітню дитину сторін ОСОБА_1 ОСОБА_3 Івановича, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні біля матері ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_1 ОСОБА_3 Івановича, ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2017 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 гривень судового збору.

Надати дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон в країни Шенгенської зони на імя неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 ОСОБА_3 Івановича, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6

Надати дозвіл ОСОБА_2 на вивезення та виїзд за кордон в країни Шенгенської зони неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 ОСОБА_3 Івановича, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 в супроводі батька ОСОБА_2 протягом 5 років.

Дане рішення є підставою для виготовлення Хустським РВ ГУДМС України в Закарпатській області проїзних документів для виїзду неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 Івановича, 18.08.2015 р.н за кордон в країни Шенгенської зони.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_6

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_6Д