Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа №594/405/17

провадження № 61-5158св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія-Центр»,

відповідачі: ОСОБА_4, приватне агропромислове підприємство «Агропродсервіс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія-Центр» на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2017 року в складі судді Чир П. В. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 грудня 2017 року в складі колегії суддів Щавурської Н. Б., Ходоровського М. В., Загорського О. О.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» (далі - ТОВ «Мрія Центр») звернулося до суду із позовом про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного ОСОБА_4 та приватним агропромисловим підприємством «Агропродсервіс» (далі - ПАП «Агропродсервіс»).

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Мрія Центр» вказувало, що 10 травня 2009 року уклало з ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки, що розташована на території Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області площею 1,63 га, строком на 5 років.

Відповідно до умов договору ТОВ «Мрія центр» має переважне право на поновлення цього договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

ТОВ «Мрія Центр» вказувало, що 5 березня 2014 року та 7 серпня 2014 року направляло ОСОБА_4 листи-повідомлення про наміри скористатись переважним правом на поновлення договору оренди з додатковими угодами до цього договору.

Однак, 07 липня 2015 року відповідачі уклали новий договір оренди зазначеної земельної ділянки.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Мрія Центр» просило визнати недійсним договір оренди, укладений ОСОБА_4 та ПАП «Агропродсервіс» та визнати поновленим на той самий строк договір оренди, укладений ОСОБА_4 та ТОВ «Мрія Центр».

Рішенням Борщівскього районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, районний суд виходив із того, що позивач не довів факту направлення орендодавцю повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди та факту продовження користування спірною земельною ділянкою.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що оскільки ТОВ «Мрія центр» у передбачений Законом України «Про оренду землі» та договором оренди строк не повідомляло відповідача про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, а також те, що після закінчення строку дії договору позивачем земельна ділянка відповідача не використовувалась, позивач не вживав передбачені законом дії для укладення обов'язкової додаткової угоди після закінчення строку дії договору, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок укладення ОСОБА_4 договору оренди з новим орендодавцем права попереднього орендаря ТОВ "Мрія Центр" на поновлення договору оренди земельної ділянки, строк якого закінчився 10 грудня 2014 року, не порушені.

У січні 2018 року ТОВ «Мрія Центр» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Борщівскього районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки позивач дотримався всіх необхідних умов для поновлення договору оренди, продовжував користуватись спірною земельною ділянкою, тому у судів не було законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 9 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

14 березня 2018 року від ПАП «Агропродсервіс» до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, який мотивований тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду від 15 березня 2018 року справу за призначено до судового розгляду.

22 лютого 2018 року справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суди встановили, що ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 5 лютого 2002 року є власником земельної ділянки площею 1,63 га, що розташована на території Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

10 травня 2009 року ОСОБА_4 та ТОВ «Мрія Центр» уклали договір оренди земельної ділянки площею 1,63 га строком на 5 років з моменту його державної реєстрації, яку здійснено 10 грудня 2009 року. Отже термін дії цього договору - до 09 грудня 2014 року.

Відповідно до пункту 8 договору оренди після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

07 липня 2015 року ОСОБА_4 уклала договір оренди належної їй земельної ділянки з ПАП «Агропродсервіс» на 7 років, державну реєстрацію якого проведено 17 липня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Мрія-Центр» вказувало на виконання ним передбачених частинами першою-шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» умов для поновлення договору оренди землі, а укладення орендодавцем договору оренди з новим орендарем порушує таке право позивача.

Наведені в касаційній скарзі доводи та встановлені судом обставини даної справи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частин першої-п'ятої статті 33 цього Закону (чинної на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частин першої-п'ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Доводи позивача про направлення ОСОБА_4 повідомлення про наміри скористатись переважним правом на продовження раніше укладеного договору оренди не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Суди встановили, і це підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими доказами, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог списки простих поштових відправлень по Україні на ім'я ОСОБА_4 не містять у собі даних про їх реєстрацію ТОВ «Мрія Центр» як вихідної кореспонденції, адже не містять реєстраційного індексу і відповідно порядкового номеру вихідної кореспонденції, складеної та підписаної 04 березня та 06 березня 2014 року й відправленої відповідно 05 березня та 07 березня 2014 року. Крім того, такі списки не містять передбачених Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 необхідних реквізитів - підпису працівника поштового відділення, а відбиток штемпеля нечіткий і не містить назви поштового відділення.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів факту повідомлення відповідача не пізніше ніж за 30 днів до спливу строку дії договору оренди землі про намір скористатись переважним правом на продовження договору оренди.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що після закінчення строку дії договору оренди він сплатив відповідачу орендну плату та продовжував користуватись спірною земельною ділянкою. Надані позивачем докази на підтвердження доводів про користування земельною ділянкою відповідача після закінчення строку дії договору оренди містять суперечливі дані, що не дають підстав для висновку, що позивач після закінчення строку дії договору продовжував користуватись саме земельною ділянкою ОСОБА_5, тому суди дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність факту продовження користування ТОВ «Мрія Центр» земельною ділянкою ОСОБА_4 після закінчення строку дії укладеного між ними договору оренди земельної ділянки.

У справі № 594/376/17-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що правовий аналіз статті 33 Закону України «Про оренду землі» дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Ураховуючи те, що належних та допустимих доказів відправлення орендодавцю відповідних листів-повідомлень з проектом додаткової угоди позивачем не надано та з урахуванням вищезазначених вимог закону суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі.

Доводи касаційної скарги про те, що передавши у відділення поштового зв'язку Оришківці ТД ПАТ «Укрпошта» простий лист позивач виконав свій обов'язок щодо повідомлення відповідача про намір скористатись переважним правом на продовження договору оренди не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наданими сторонами доказами.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і були предметом перегляду в апеляційному суді.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільського області від 23 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат