Єдиний унікальний номер 237/2312/17 Номер провадження 22-ц/775/687/2018
Головуючий в 1 інстанції: Ліпчанський С.М.
Доповідач: Тимченко О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар О.І., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситника Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу № 237/2312/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на ухвалу Мар?їнського районного суду Донецької області від 02 березня 2018 року (суддя Ліпчанський С.М.), ухваленого в приміщення Мар?їнського районного суду Донецької області, повний текст складено 02 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позову послалась на те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 8,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташована на території Новоукраїнської сільської ради. Вона є спадкоємцем першої черги по праву представлення. Вона у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

02 березня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в обґрунтування якої остання зазначила, що згідно інформації міського управління у Мар'їнському районі та м. Вугледарі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, відповідач ОСОБА_4 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Пречистівське» серії НОМЕР_2 який зареєстрований 14.10.1996 р. № 5012, на загальну площу 8,16 умовних кадастрових гектарів. На підставі рішення Мар'їнського районного суду від 06.02.2017 року № 237/5365/16-ц право на земельну частку (пай) визнано за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом. Останній на спірну земельну частку (пай) вже виготовив відповідну технічну документацію із землеустрою та провів державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку. Враховуючи, що у ОСОБА_3 виникли права володіння користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, просила суд до прийняття судовим рішенням законної сили, вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 5,8446 га ріллі, для ведення товарного сільскогосподарского виробництва, розташованої а межах населених пунктів Новоукраїнської сільської ради Мар?їнського району Донецької області; заборонити вчиняти суб'єктами державної реєстрації прав дії відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень», пов'язаних с державною реєстрацією прав щодо спірної земельної ділянки; заборонити ОСОБА_3 у будь якій спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки.

Ухвалою Мар?їнського районного суду Донецької області від 02 березня 2017 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

З зазначеною ухвало не погодилась ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про вжиття заходів забезпе6чення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що після державної реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку у ОСОБА_3 виникли права володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В відзиві на апеляційну скаргу співвідповідач ОСОБА_3 просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін, в обґрунтування доводів посилається на їх необґрунтованість.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації міського управління у Мар'їнському районі та м. Вугледарі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_4 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Пречистівське» серії НОМЕР_2 який зареєстрований 14.10.1996 р. № 5012, на загальну площу 8,16 умовних кадастрових гектарів. На підставі рішення Мар'їнського районного суду від 06.02.2017 року № 237/5365/16-ц право на земельну частку (пай) визнано за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом. З матеріалів справи вбачається, що на спірну земельну частку (пай) вже виготовлено відповідну технічну документацію із землеустрою та проведено державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку за співвідповідачем.

Відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача, також не надано доказів на підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навела достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Проте погодитись з тами висновком суду не можливо з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (пункт 1).

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 3).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів (пункт 4).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай), розміром 8,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення між цієї частки в натурі, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради Мар'їнського району Донецької області, на землях колишнього КСП «Пречистівське», яка належала ОСОБА_4, померлому 07.01.2008 року, в порядку спадкування за законом. Рішенням Мар'їнського районного суду від 06.02.2017 року права на спірну земельну ділянку визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом. Ухвалою Мар'їнського районного суду ОСОБА_3, залучений до участі у розгляду справи в якості співвідповідача. Згідно технічної документації із землеустрою в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 для ведення товарного сільскогосподарского виробництва розташованої за межами населених пунктів Новоукраїнської сільської ради, розробленої ФОП ОСОБА_5, запитана земельна ділянка внесена до ДЗК за кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 5,8446 га ріллі. Відповідно до НКС державна реєстрація цієї ділянки здійснена 19.09.2017 року.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, заявленим позовом у даній справі позивач відшуковує своє право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Пречистівське», розташованого на території Новоукраїнської сільської ради, розміром 8,16 в умовних кадастрових гектарах в подальшому трансформувалась у земельну ділянку на яку рішенням Мар?їнського районного суду від 06.02.2017 року визнано право за ОСОБА_3, на яку позивачка відповідно до заяви про забезпечення позову , і просить накласти арешт.

А від так, у разі задоволення позову ОСОБА_1 у даній справі, за наявності певних обставин, не виключається задоволення її позову про визнання права на спірну земельну частку (пай), яка на даний час належить ОСОБА_3

В заяві про забезпечення позову позивачка навела причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та зазначила, що за співвідповідачем ОСОБА_3, рішенням суду визнано право на спірну ділянку, він отримав технічну документацію та провів державну реєстрацію земельної ділянки, тобто у позивача є підстави вважати, що співвідповідач ОСОБА_6 може вчинити недобросовісні дії щодо відчуження земельної ділянки, а саме передати в заставу, укласти договір міни та інше.

Наведені позивачем обґрунтування необхідності забезпечення позову підтверджуються матеріалами справи (а.с. 23 контрольного провадження).

Невжиття заходів забезпечення позову позбавить позивачку можливості на ефективний захист, або поновлення його порушених прав або інтересів, за захистом яких вона звернувся до суду.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо можливості забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не забороненого законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій співвідповідача, які у цей час на відповідній правовій підставі володіють земельною ділянкою, право на яку відшуковує позивач, і початок цього пов'язаний саме з заявленими позовними вимогами у цій справі, є підстави для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, саме таки заходи забезпечення позову будуть співмірними з заявленими позовними вимогами, тому відсутні підстави для вжиття додаткових заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти суб'єктами державної реєстрації прав дій у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та заборони відповідачу ОСОБА_3, у будь якій спосіб вчиняти будь яки дії щодо спірної земельної ділянки .

Крім того, суд необґрунтовано послався пункт 15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, оскільки вони регулюють інші правовідносини, та ніяким чином не обмежують права співвідповідача, як власника земельної ділянки, розпорядитися належною йому земельною ділянкою.

На підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така, що ухвалена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Мар?їнського районного суду Донецької області від 02 березня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 5, 8446 га ріллі, для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населених пунктів Новоукраїнської сільської ради Мар?їнського району Донецької області.

В задоволенні заяви в іншій частині, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

О.І.Корчиста

Повний текс судового рішення складено 17 травня 2018 року.

Головуючий: