АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 656/867/17 Головуючий в 1 інстанції Крисанова В.І.
Номер провадження 22-ц/791/705/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Воронцової Л.П.

ОСОБА_1

секретар Прушинська О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іванівського районного суду Херсонської області у складі судді Крисанової В.І. від 21 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що відповідно до укладеного договору від 14.09.2011р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_3 позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому просив стягнути з відповідача на користь Банка заборгованість станом на 31.08.2017р. в розмірі 15 484,91 грн, з яких: заборгованість по кредиту 883,80 грн, заборгованість по відсотках 10 587,54 грн, заборгованість за пенею та комісією 2800 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) 713,57 грн, судові витрати в сумі 1600 грн.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та стягнути з відповідача судові витрати у сумі 2400 грн. Вважає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності, оскільки відповідачем протягом 2014-2015рр. здійснювались платежі на погашення кредитної заборгованості, в серпні 2014р. 150 грн, у вересні 2014р. 100 грн, у жовтні 2014р. 50 грн, у листопаді 2014р. 50 грн, у грудні 2014р. 50 грн, у січні 2015р. 50 грн, та у лютому 2015р. 50 грн, що свідчить про визнання відповідачем боргу та переривання перебігу строку позовної давності.

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» цього Кодексу до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлені такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 14.09.2011 року укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав від Банку кредит у розмірі 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В підписаній заяві про надання кредиту від 14.09.2011р. позичальник надав згоду на те, що підписана ним заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правила надання банківських послуг, тарифами банку є складовою частиною кредитного договору.(а.с.5)

У п.2.1.1.2.1 Умов і правил надання банківських послуг, затвердженими наказом від 06.03.2010р., для надання послуг ОСОБА_3 видає Клієнту карту, вид якої визначений памяткою клієнта, та підписанням заяви ОСОБА_3 і клієнт укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання Карти, зазначена в заяві. (а.с.23)

Картка діє до останього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. (п.2.1.1.2.11 Умов)(а.с.24)

Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк, шляхом надання Клієнту картки з новим строком дії.(п.2.1.1.2.12 Умов).(а.с.24)

Судом встановлено і вбачається із матеріалів справи, що 13.01.2014 року сторони дійшли згоди та уклали договір про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт, де встановлено, що ОСОБА_2 зобовязався погасити наявну заборгованість у розмірі 2335,94 грн до 31.07.2014р.

Для надання послуг, ОСОБА_3 надає позичальнику платіжну картку згідно п.2.1 цієї угоди за № 417597, яка використовувалась позичальником.(а.с. 54,56, 85-87).

Сторони не заперечували того факту, що визначена генеральною угодою сума боргу повернута відповідачем у період з 24.02.2014р. по 6.08.2014р. Рух коштів відображений у кредитному рахунку, відкритому на імя позичальника із використанням кредитної картки, виданої йому за вказаною угодою.(а.с.49,59)

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив із того, що позивачем не надано належних доказів про те, що на виконання умов генеральної угоди від 13.01.2014р. відповідачем отримана кредитна картка із строком дії до жовтня 2017р., а тому вважав, що визначений договором строк повернення кредитних коштів встановлений до 31.07.2014р. ОСОБА_3 звернувся із позовом 19.10.2017р. поза межами трирічного строку позовної давності, вважав, що підстави для стягнення заборгованості відсутні.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і виплатити проценти.

За змістом положень ст.ст. 526, 530, 610 та ч.1 ст. 612 цього Кодексу, зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання - є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В ході розгляду справи позивач в суді першої інстанції подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки.(а.с.69)

Статтею 256 та ст. 257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності три роки в межах якого особа може звернутись до суду із захистом свого порушеного цивільного права чи інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається із дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Згідно п.2.11 генеральної угоди від 13.01.2014р., ОСОБА_2 письмово підтвердив факт приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт. Відкрито основний картковий рахунок 417597. Фінансовою установою відкриті допоміжні рахунки для здійснення внутрішніх операцій по обслуговуванню основного рахунку. Старт карткового рахунку здійснено 5.08.2014р. (а.с.56, 83,104).

Пунктом 2.1.1.12.3 Умов і правил встановлено, що згідно ст.212 ЦК України у разі прострочення кредиту (овердрафта) строком повернення кредиту у повному обсязі є 211 день з часу виникнення такої заборгованості.

Як вбачається із допоміжного кредитного рахунку № 354273088, відкритого на імя позичальника для обслуговування основного карткового рахунку 22.08.2014р. ОСОБА_2 отримані кредитні кошти у сумі 800 грн та періодично здійснювались операції із використанням кредитних коштів до 1.03.2015р. знята готівка із банкомату в сумі 50 грн.

Останній платіж позичальника, спрямований на погашення кредитної заборгованості здійснений 27.10.2014р. шляхом поповнення кредитної картки в терміналі самообслуговування у відділенні Банку в смт. Іванівка. (а.с.57,85).

Із наданого Банком розрахунку вбачається, що відповідач порушив умови договору та не сплачував нараховані Банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.08.2017р. у розмірі 15 484,91 грн, з яких: заборгованість по кредиту 883,80 грн, заборгованість по відсотках 10 587,54 грн, заборгованість за пенею та комісією 2800 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) 713,57 грн,

Позовна заява Банку про стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_2 направлена до суду поштою 19.10.2017р., саме вказана дата має враховуватись при визначенні строку вчинення процесуальної дії у відповідності до змісту ч.6 ст. 124 ЦПК України.( а.с. 39)

Враховуючи, що остання операційна дія позичальника по використанню кредитного ліміту здійснена 01.03.2015р., але у встановлений договором строк і порядку зобовязання про внесення щомісячного платежу позичальником виконано не було, а тому слід вважати, що перебіг строку позовної давності починається із часу прострочення щомісячної виплати, у кредитному зобовязанні, із 1.04.2015р. (а.с.4). З врахуванням положень п. 2.1.1.12.3 Умов і правил, кінцевим строком повернення кредиту із жовтня 2015р.

За викладених обставин, часом звернення до суду із вимогою про захист порушеного права слід визначати час подання позовної заяви у відділення поштового звязку 19.10.2017р., а тому позов заявлений у межах загального строку позовної давності.

На вказані обставини справи суд уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованих сум із тіла кредиту в розмірі 883,80 грн та нарахованих відсотків в межах строку позовної давності з підстав пропуску позивачем строку позовної давності для стягнення зазначених сум.

Неприйнятим також є висновок суду про недоведеність позивачем того факту, що позичальнику видана кредитна картка зі строком дії до 2017р., оскільки позивачем надане письмове підтвердження видачі кредитної картки на виконання умов генеральної угоди, яка використовувалась саме позичальником для здійснення операції починаючи із 22.08.2014р. по 01.03.2015р. (а.с.85-87)

Визначаючи розмір відсотків, що підлягають стягненню, суд встановив, що за змістом погоджених сторонами умов кредитного договору позичальник за користування кредитними коштами має сплачувати визначену договором базову ставку відсотків, яка нараховується на залишок заборгованості.

У відповідності до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За даним розрахунку Банку, відсотки за користування кредитом становлять суму 10587,54 грн., які визначені виходячи із базової ставки 43,2 % річних, що нараховані на заборгованість, яка складається не тільки із тіла кредиту 883,8 грн, повернення якого прострочене позичальником, але і нарахованих щомісяця відсотків, комісії та пені за час прострочення, починаючи із 1.04.2015р. по 31.08.2017р. (880 днів)

ОСОБА_3 кредитор, за змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, має право на отримання процентів за базовою ставкою 43,2% річних від суми позики, яка у даному спорі становить 883,80 грн, період прострочення повернення якої становить 880 днів, тому розмір процентів, що підлягають стягненню становить 933,30 грн.

Решта нарахованих позивачем відсотків на решту суми заборгованості у яку включений борг по нарахованим щомісяця відсоткам, комісії і пені, стягненню із позичальника не підлягає, як такі що суперечать вимогам законодавства та умовам договору, погодженим відповідачем.

Також заслуговують на увагу доводи позичальника щодо застосування строку позовної даності до вимог позивача у частині стягнення пені та штрафу, оскільки право на стягнення штрафу у кредитора виникло у травні 2015р., а тому станом на час подання позову, спеціальний строк в один рік для стягнення цих сум завершився.

Також не може бути стягнута сума пені в розмірі 2800 грн, обрахована з 31.05.2015р.,оскільки право на стягнення пені у позивача обмежується спеціальним строком позовної давності за один рік, що передував часу звернення із відповідною позовною вимогою.

Отже, стягненню підлягає пеня за період із жовтня 2016р. по 31.08.2017р. у розмірі 1100 грн.

Крім того, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційні розміру задоволених позовних вимог у сумі 760 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, Апеляційний суд Херсонської області у складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2018 року скасувати і постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2917,10 грн, із яких: борг по тілу кредита - 883,80 грн, заборгованість по відсотках 933,30 грн, пеня за період із жовтня 2016р. по серпень 2017р. 1100 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 760 грн, всього стягненню підлягає сума 3677,10 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку, як така що ухвалена у справі, яка є малозначною в силу ч.6 ст.19 ЦПК України.

Головуючий _____________ Н.В.Орловська

Судді: _____________ Л.П.Воронцова

_____________ ОСОБА_1