Справа №: 343/568/18
Провадження №: 2/0343/318/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 травня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З. ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом , суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка просить постановити рішення яким, визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться по АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача всі витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В 2006 році нею було змінено прізвище та ім'я з ОСОБА_1 на ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про зміну імені серія НОМЕР_3 від 16.05.2006 року, актовий запис № 32 , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області.

Будинок по АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності і вона є головою домогосподарства.

Разом з нею, в будинку по АДРЕСА_1 зареєстрований її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

В 2014 року відповідач виїхав з належного їй будинку на інше постійне місце проживання, забравши всі свої особисті речі, і вже майже чотири роки в будинку не проживає.

З того часу відповідач у будинку не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає та ним не користується, всі свої особисті речі відповідач перевіз до свого місця проживання. На її прохання виписатись з житлового будинку відповідач не реагує. На даний час місце проживання відповідача їй не відомо.

Оскільки відповідач, ОСОБА_2, не проживає більше року в належному їй будинку, не веде спільно господарство, не оплачує комунальні рахунки і вони не пов'язані спільним побутом, то і відповідно він тратив право користування житлом на підставі його відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні.

Формальна реєстрація відповідача у належному їй житловому будинку створює для неї додаткові труднощі, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а також вона втрачає право на отримання адресної субсидії по оплаті комунальних послуг.

Представник позивачка ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 (довіреність а.с.10) , в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання на повторний виклик не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив , від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленими, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.22, 25). Від нього не поступив відзив на позов.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією витягу з рішення Тяпчанської сільської ради «Про надання земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку» ОСОБА_1, від 29.10.1993 року (а.с.30) та копії будівельного паспорта на забудову ділянки, що виділена індивідуальному забудівнику ОСОБА_1 (а.с.31-34), позивачці належить на праві приватної власності будинковолодіння , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 (а.с.5 ), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінила 16.05.2006 року, прізвище та ім'я на ОСОБА_1, про що складено відповідний актовий запис №32.

Довідка №236 від 15.03.2018 року видана виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради свідчить про те, що згідно погосподарської книги за 2016-2023рр., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 та являється головою домогосподарства (а.с.7).

Згідно довідки №230 від 13.03.2018 р., виданої виконавчим комітетом Тяпчанської сільської (а.с.8) - ОСОБА_3, та її син ОСОБА_2, зареєстровані по АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги №6 за 2016-2023рр.,

Копія акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 15.03.2018 року , свідчить про те, що зі слів матері, ОСОБА_1, її син, ОСОБА_2, зареєстрований в АДРЕСА_1, але фактично не проживає близько чотирьох років (а.с.9).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що добре знає позивачку по справі та часто буває у неї вдома. Відповідача по справі вона знає, оскільки це син позивачки. Більше чотирьох років відповідач в житловому будинку позивачки ОСОБА_3, не проживає, також там немає його речей. Зі слів позивачки їй відомо, що син, забравши свої речі близько чотирьох років назад переїхав проживати до своєї співмешканки.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація у житловому будинку перешкоджає позивачці у здійсненні права власності, так як вона не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належному їй житловому будинку значиться відповідач. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності не проживання в житловому будинку чи наявності іншої домовленості між ним і власником житла відповідачем не представлено, а тому відповідача слід визнати такими, що втратив право користування даним житловим будинком.

На підставі ст. 41 Конституції України,ст.72 ЖК України, ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований в АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки, ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили

після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

Суддя Долинського районного суду В.А. Тураш