АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/726/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_5;

відповідач - Департамент культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2018 року, ухваленого судом у складі судді Скляренко В.М., у справі за позовом ОСОБА_5 до Департаменту культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, :

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Департаменту культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона працювала в Управлінні культури Черкаської ОДА на посаді головного спеціаліста відділу фінансового та організаційного забезпечення закладів культури управління культури облдержадміністрації з 18 липня 2012 року по 07жовтня 2015 року.

08 жовтня 2015 року була переведена на посаду головного спеціаліста відділу культурно-просвітницької, кадрової роботи з питань нагород управляння культури Черкаської ОДА.

31 травня 2016 року звільнена з посади головного спеціаліста відділу культурно-просвітницької, кадрової роботи з питань нагород управляння культури Черкаської ОДА шляхом переведення до Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України.

01 червня 2016 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА.

11 квітня 2017 року звільнена з посади головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП), відповідно до наказу № 12-к від 11 квітня 2017 року.

Вказує, що при розрахунку в день звільнення, вона не отримала компенсацію за невикористану відпустку за 52 календарні дні, що складає 13024 грн. 44 коп. Крім того, компенсація за час затримки розрахунку станом на 22 жовтня 2017 року складає 97533 грн.

15 травня 2017 року та 12 червня 2017 року письмово зверталася до Черкаської ОДА з доповідною запискою та заявою щодо здійснення з нею повного розрахунку, однак станом на 22 жовтня 2017 року розрахунок з нею не проведений.

Також вказує, що Департамент культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА є належним відповідачем, оскільки в квітні 2017 року Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА було перейменовано на Департамент культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА.

Просила стягнути з Департаменту культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА на її користь компенсацію за невикористану відпустку в сумі 13024 грн. 44 коп. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 502 грн. 75 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення судуд ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким її позовні вимоги задовольнити.

Апелянт в обґрунтування своїх вимог зазначає, що станом на 11 квітня 2017 року в Управлінні культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА зберігався оригінал наказу про звільнення № 12-к від 11 квітня 2017 року та Журнал реєстрації наказів з кадрових питань, в якому був зареєстрований даний наказ. Також, вказує що наказ від 11 квітня 2017 року не скасований, відсутнє будь яке законне рішення, яким наказ визнаний протиправним. Вважає, твердження суду протиправним стосовно того, що на даний час продовжуються трудові відносини між сторонами.

02 травня 2018 року представник Департаменту культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської ОДА подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5, в якому просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Вказував, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення вірно керувався нормами чинного законодавства та повно і всебічно дослідив докази по справі. Зазначає, що в судовому засіданні було досліджено Журнал реєстрації наказів з кадрових питань в результаті чого було встановлено, що наказ № 12-к від 11 квітня 2017 року, на який посилається апелянт, зареєстрований не був і нею взагалі такий журнал належним чином не вівся. Також вказує, що під даним номером зареєстрований зовсім інший наказ. За результатами перевірки порушення законодавства зі сторони Департаменту не встановлено, а трудові відносини між департаментом та позивачем визнано триваючими (не розірваними). Крім того, було встановлено, що позивач 12 -13 квітня 2017 року перебувала на робочому місці та виконувала свої професійні обовязки.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VІІІ Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає в повній мірі зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції посилався на те, що примірник наказу, на який посилається позивачка, нею, як працівником з кадрової роботи до бухгалтерії своєчасно не передавався, а був скерований лише 15 травня 2017 року по пошті на імя голови Черкаської ОДА, а в подальшому переданий до Департаменту культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації та бухгалтерії, де законність його видачі була поставлена під сумнів, оскільки оригінальний примірник такого наказу відсутній і такий наказ в Журналі реєстрації наказів з кадрових питань не реєструвався.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 18 липня 2012 року була прийнята на посаду головного спеціаліста відділу фінансового та організаційного забезпечення закладів культури управління культури облдержадміністрації з кадрового резерву, до якого була зарахована за результатами конкурсу, згідно наказу № 51-к від 18 липня 2012 року, що підтверджується записами в трудовій книжці (т.1 а.с.7 ).

08 жовтня 2015 року ОСОБА_5 переведена на посаду головного спеціаліста відділу культурно-просвітницької, кадрової роботи та з питань нагород управляння культури Черкаської обласної державної адміністрації, згідно наказу № 30/1-к від 07 жовтня 2015 року від 07 жовтня 2015 року, що підтверджується записами в трудовій книжці (т.1 а.с.7).

31 травня 2016 року ОСОБА_5 була звільнена з посади головного спеціаліста відділу культурно просвітницької, кадрової роботи та з питань нагород управління культури Черкаської обласної державної адміністрації шляхом переведення до управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу № 28-к від 31 травня 2016 року, що підтверджується записами в трудовій книжці (т.1 а.с.8).

01 червня 2016 року ОСОБА_5 призначена на посаду головного спеціаліста відділу культурно мистецької, методично - освітньої та організаційно кадрової роботи управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації шляхом переведення з управління культури Черкаської обласної державної адміністрації, згідно наказу № 4-к від 31 травня 2016 року, що підтверджується записами в трудовій книжці (т.1 а.с.8).

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_5, в трудовій книжці міститься запис про те, що 11 квітня 2017 року вона звільнена з посади головного спеціаліста відділу культурно мистецької, методично освітньої та організаційно кардової роботи управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 12-к від 11 квітня 2017 року (т.1 а.с.8).

Розпорядженням голови Черкаської обласної державної адміністрації № 553 від 02 листопада 2015 року «Про структуру обласної державної адміністрації» припинено шляхом ліквідації юридичної особи «Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації» та утворено в структурі обласної державної адміністрації юридичну особу публічного права «Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації» (т.1 а.с.85 88).

Розпорядженням голови Черкаської обласної державної адміністрації від 28 лютого 2017 року № 100 «Про зміни у структурі обласної державної адміністрації» змінено найменування юридичної особи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з «Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації» на «Департамент культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації» (т.1 а.с. 81-82).

Звертаючись з позовом до суду про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_5 посилалася на те, що трудові правовідносини між нею та відповідачем були припинені з 12 квітня 2017 року на підставі наказу Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації № 12-к від 11 квітня 2017 року, виданого на підставі її заяви від 11 квітня 2017 року.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

За нормами частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, та за нормами статті 116 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема п. 8, в якому зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

ОСОБА_5 за своїми посадовими обовязками виконувала організаційно-кадрову роботу, а також підготовку проектів наказів, ведення журналів реєстрації наказів, ведення трудових книжок, ведення книги обліку та руху трудових книжок та вкладишів до них.

Суд першої інстанції розглядаючи справу вірно взяв до уваги Перелік типових документів № 578/5, відповідно до якого за змістом та напрямками діяльності накази поділяються на чотири групи: накази з основної діяльності; накази з адміністративно-господарських питань; накази з кадрових питань (особового складу). Проекти наказів з кадрових питань (особового складу) готує кадрова служба на підставі доповідних записок керівників структурних підрозділів, заяв працівників, трудових договорів та інших документів, а візує юридична служба. Перевіряючи відповідність законодавству проектів наказів, що подаються на підпис керівника органу виконавчої влади, підприємства, установи, організації, юридична служба, зясовує, чи має керівник повноваження на видання наказу або іншого акта правового характеру з даного питання чи вирішення передбачених у проекті питань віднесене до компетенції вищих органів, чи правильно виконані посилання на закони та інші нормативні акти, а також чи відповідає оформлення наказу вимогам законодавства. Особистий підпис керівник підприємства проставляє власноруч лише на першому примірнику наказу, виготовленому на бланку, де зібрано всі необхідні візи.

Саме цей примірник наказу після виконання наказу має бути підшитим до відповідної справи та є оригінальним. Для виконавців, зазначених у тексті наказу, у разі потреби, виготовляється відповідна кількість копій. Порядок реєстрації розпорядчих документів, їх формування у справи, зберігання визначається залежно від того, до якого виду належить наказ. Накази різних видів формуються в окремі справи впродовж календарного року, обліковуються за окремими реєстраційними формами. Накази з кадрових питань (особового складу) реєструються в Журналі накази з кадрових питань (особового складу), відповідно до їх видів та строків зберігання.

Враховуючи вищевикладене, в разі видачі такого наказу він мав знаходитися у роботодавця та зберігатися в номенклатурній справі.

Оригінал наказу № 12-к від 11 квітня 2017 року, який, як вказує позивач, був підставою для її звільнення в ході розгляду справи судом першої інстанції суду т а в ході розгляду справи апеляційним судом для огляду наданий не був.

В матеріалах справи також відсутні докази того, що наказ № 12-к від 11 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_5 зареєстрований в Журналі реєстрації наказів з кадрових питань.

Відповідно до положень статей 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апелянта стосовно того, що оригінал наказу № 12-к від 11 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_5 зберігався в Управлінні культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації та був зареєстрований нею в Журналі реєстрації наказів з кадрових питань Департаменту культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, оскільки дані доводи спростовуються самим Журналом, який був наданий суду першої інстанції для огляду, зі змісту якого вбачається, що за №12-к значиться наказ від 12 квітня 2017 року про покладення обовязків на ОСОБА_6, тобто стосується іншої особи. Також, з доповідної записки ОСОБА_5 від 15 травня 2017 року, яка була нею скерована голові Черкаської обласної державної адміністрації ОСОБА_7 вбачається, що додатком до даної доповідної записки позивачка вказала «оригінал наказу управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації від 11 квітня 2017 року № 12-к про звільнення ОСОБА_5Ф», що в свою чергу говорить про те, що оригінал спірного наказу у відповідача був відсутній, був у позивача, а не в управлінні культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, як передбачено Переліком типових документів № 578/5. У книзі обліку і руху трудових книжок також відсутній запис про те, ОСОБА_5 отримувала трудову книжку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення прийшов до вірного висновку, що факт перебування ОСОБА_5 на робочому місці 12 квітня 2017 року (тобто на наступний день після її звільнення, як вказує позивач), підтверджується актом від 12 квітня 2017 року, який був складений 0 10 год. 30 хв., про відсутність на робочому місці начальника Управління культури та взаємозвязків з громадськістю облдержадміністрації ОСОБА_8, з якого вбачається, що остання входила в коло працівників, які складали даний акт, як головний спеціаліст відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації (т.1 а.с.29). Також, даний факт підтверджується і табелем обліку використання робочого часу за квітень 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 12 квітня 2017 року та 13 квітня 2017 року перебувала на роботі, і тільки з 14 квітня 2017 року стоїть відмітка, що вона відсутня на роботі (НЗ)(т.1 а.с. 119).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що надані позивачкою докази її звільнення з роботи, не дають змоги дійти висновку про наявність обставин на які вона посилається, оскільки саме примірник наказу передається до бухгалтерії/бухгалтера підприємства, установи чи організації і є підставою для проведення розрахунку.

Доводи апеляційної скарги про те, що наказ про звільнення ОСОБА_5 видавався та був наданий для виконання у відповідні структури також спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка є головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових документів Управління державної праці в Черкаській області та проводила інспекційне відвідування Департаменту культури та взаємозв»язків з громадськістью Черкаської обласної державної адміністрації, відповідно до яких наказ від 11 квітня 2017 року № 12-к відносно ОСОБА_5 Управлінням культури та взаємозв»язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації не видавався. Під даним номером зареєстрований інший наказ відносно іншої особи, а в книзі обліку і руху трудових книжок запис про отримання позивачкою трудової книжки також відсутній.

Колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що саме примірник наказу про звільнення особи оформлений належним чином, який передається до бухгалтерії (бухгалтера) є підставою для проведення розрахунку. Оскільки оригінал наказу про звільнення ОСОБА_5 у відповідача відсутній та відсутня реєстрація такого наказу, його належним чином оформлена копія в передбаченому законом порядку до бухгалтерії (бухгалтера) для проведення розрахунку не передавалась, а під даним номером мається інший наказ, що стосується іншої особи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів, які підлягають виплаті при звільненні та середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування даного рішення, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Департаменту культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текст постанови складений 25 травня 2018 року.