Провадження №4-с/523/19/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі судового засідання Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 19.09.2017 року про повернення виконавчого документу до суду.

В обгрунтування скарги ОСОБА_1 вказувала на те, що 16.10.2017 року вона отримала оскаржувану постанову, якою було повернуто виконавчий документ через те, що нею подано апеляційну скаргу на рішення суду. Постанову вона вважає незаконною, оскільки рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2016 року у справі №523/20033/14 було допущено його негайне виконання в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. При цьому також зазначила, що коштів вона не отримала.

Учасники справи в засідання не з'явилися, від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги в її відсутності. Від державного виконавця та ОСОБА_4 заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали даної справи та справи №523/20033/14, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню виходить до наступного.

Як було судом встановлено, 19.09.2017 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 прийнято постанову про повернення виконавчого документу, виданого Суворовським районним судом м.Одеси у справі №523/20033/14, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 Дірї Олегівни у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 27.08.2015 року і до 30.08.2017 року.

Підставою для прийняття вказаної постанови стала заява ОСОБА_4 від 06.09.2017 року, про відкриття апеляційного провадження по апеляційній скарзі на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2016 р., при цьому державний виконавець керувався нормами ч.1 ст.38 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

За рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2016 року у справі №523/20033/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5я Олегівна та ОСОБА_6, про стягнення додаткових витрат та стягнення аліментів, було частково задоволено вимоги та стягнуто додаткові витрати на лікування дитини, а також стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 Дірї Олегівни у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 27.08.2015 року і до 30.08.2017 року.

Дане рішення допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць, при цьому судом було вказано на можливість його оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону, в редакції станом на час прийняття постанови -19.09.2017 р., виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в редакції на час прийняття рішення та постанови, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Отже, за даною нормою, незалежно від оскарження рішення суду, в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць допускається негайне виконання.

ОСОБА_3 в скарзі повідомляє про відсутність оплати за один місяць. Від інших учасників заперечень проти її доводів не надходило. Крім того, у виконавчому документі, який повернуто до суду жодних поміток про виконання стягнення не вказано.

Отже, суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. не відбулося.

Як закріплено в ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч.1 ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Таким чином, враховуючи усі встановлені судом обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що постанова від 19.09.2017 року про повернення виконавчого документу є протиправною, оскільки державним виконавцем не звернуто рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць .

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як видно із змісту даної норми в повноваження суду при розгляді скарг не входить скасування рішень державного виконавця, а лише зобовязання усунути порушення .

Виходячи із вимог ч.2 ст.451 ЦПК України, щодо повноважень суду при розгляді скарг, суд вважає за необхідне зобовязати державного виконавця усунути порушення та скасувати постанову.

Керуючись ст.ст. 260,261,268,354, 450,451 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправною постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 19.09.2017 року.

Зобов'язати державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 скасувати постанову від 19.09.2017 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15 ти денний строк з дня складення повної ухвали.

Суддя: