Справа № 720/97/18
Провадження № 2/720/232/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Мунтян Т.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 14 липня 2016 року він надав відповідачу позику в розмірі 550 доларів США, яких останній зобовязався повернути в строк до 30 листопада 2016 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав відповідну розписку. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення отриманої позики по сьогоднішній день не виконав. У звязку з тим, що відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з відповідача в примусовому порядку неповернуту суми позики із урахуванням процентів, 3% річних та інфляційних витрат в гривневому еквіваленті станом на 20 листопада 2017 року, що становить 20691 гривня 31 копійка.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З метою всебічного, повного, обєктивного, безпосереднього дослідження доказів та зясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 липня 2016 року позивач ОСОБА_2 надав відповідачу ОСОБА_3 позику в сумі 550 доларів США, а останній зобовязався повернути отриману позику в строк до 30 листопада 2016 року, що підтверджується оглянутою судом письмовою розпискою відповідача від 14 липня 2016 року.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 18 вересня 2012 року за № 6-63цс13, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Із розяснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з тим, що відповідач не повернув позивачу отриману ним позику в обумовлений сторонами строк, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача в примусовому порядку позики, а також процентів від суми позики та трьох відсотків річних від простроченої суми, загальна сума яких за розрахунком позивача станом на 20 листопада 2017 року становить 18754 гривні, а саме основна сума позики 14569 гривень, проценти за користування позикою 3740 гривень та 3 % річних 425 гривень.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми індексу інфляції в розмірі 1957 гривень 31 копійки слід відмовити виходячи з наступного.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін та товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Зважаючи на те, що ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором в гривні.

Оскільки між сторонами було укладено договір позики в іноземній валюті та позивач просить стягнути з відповідача гривневий еквівалент позики в іноземній валюті, то у стягненні суми індексу інфляції за вказаним договором позики від 14 липня 2016 року слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 704 гривень 80 копійок.

На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 526, 530, 533, 599, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 14 липня 2016 року із урахуванням процентів та трьох відсотків річних, що станом на 20 листопада 2017 року становить 18754 (вісімнадцять тисяч сімсот пятдесят чотири) гривні, а також судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 704 гривень 80 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд або безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: