Справа № 487/2621/17
Провадження № 2/487/209/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді - Щербини С.В., за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу №487/2621/17 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними, -

за участю представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

16.05.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у спілкуванні з синами ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у їхньому вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: встановити систематичні побачення з синами кожної пятниці з 19:00 годин до неділі до 15:00 годин, право бачитися у святкові дні та дні їхнього народження з 10:00 годин до 16:00 годин.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 2011 року, який було розірвано 28.02.2017 року. В шлюбі у них народилися сини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матір'ю. Після розірвання шлюбу, відповідачка усілякими способами, без пояснення будь-яких причин і мотивів, перешкоджає його спілкуванню з дітьми, вона заблокувала його дзвінки на своєму телефоні, з лютого 2017 року він взагалі не бачить своїх дітей та йому невідомо, що з ними відбувається, який стан їхнього здоровя, як вони живуть та розвиваються. 03.04.2017 року він звернувся до служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про встановлення порядку спілкування з дітьми. Рішенням від 28.04.2017 року йому було визначено участь у вихованні дитини ОСОБА_7, шляхом безперешкодного спілкування щосуботи з 09:00 до 12:00 годин у присутності матері та проігноровано його клопотання щодо спілкування також з сином ОСОБА_9. Проте, відповідачка продовжувала відмовляти йому у спілкуванні з дітьми, а також його матері ОСОБА_10 Жодних обставин, які давали підстави вважати, що його спілкування з дітьми спричинить синам шкоди не існує, тому вказані перешкоди, які створені відповідачкою, порушують його права як батька та в першу чергу порушують права та інтереси дітей.

Ухвалою від 18.05.2017 року відкрите провадження у справі.

26.04.2017 року відповідач ОСОБА_6 надала до суду письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що причиною розірвання шлюбу стало агресивна поведінка позивача по відношенню до неї та дітей, позивач погрожував їй у присутності дітей, постійно знаходився в стані алкогольного спяніння, не працював та не утримував родину, вихованням та утриманням дітей ніколи не займався, що негативно відобразилось на дітях, привів житлове приміщення у занедбаний стан, змусивши її з дітьми залишити власний будинок та орендувати квартиру, вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо поведінки позивача. Крім того, позивач, будучи в стані алкогольного спяніння 03.01.2017 року викрав сина ОСОБА_9, якого намагався вивезти у невідомому напрямку, але був затриманий працівниками поліції та дитину їй повернули. Після цього випадку, син ОСОБА_11 дуже злякався, почав заїкатися, лікар-невропатолог поставив діагноз дитячий невроз та рекомендував спокій та ніяких психологічних навантажень. Позивач неодноразово зустрічався з нею та дітьми, але кожного разу був налаштований агресивно, погружав їй та ображав. 19.02.2017 року при зустрічі з позивачем, останній, також перебуваючи у стані алкогольного спяніння, здійснив на неї та дітей напад, розірвав пальто, погрожував, а мати позивача намагалась увезти сина ОСОБА_11. Вважає, що спілкування з батьком буде перешкоджати нормальному розвитку дітей та просила заборонити позивачу будь-яке спілкування з дітьми до досягнення ними повноліття.

19.10.2017 року позивач ОСОБА_2 надав до суду уточнену позовну заяву, уточнив прізвище відповідача «Павленко» та просив суд про усунення перешкод у спілкуванні з синами ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у їхньому вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: встановити систематичні побачення з синами по місцю їхнього проживання та знаходження, можливості у вихідні та святкові дні відвідувати дітей по місцю їхнього проживання, можливості дітей безперешкодно відвідувати місце проживання батька, можливості батька разом з дітьми відвідувати культурно-розважальні заклади.

14.03.2018 року орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради надав до суду висновок про усуненні перешкод у вихованні дитини.

03.04.2018 року представник органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їхнього представника.

В судовому засідання позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили викладені обставини, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представник уточнені позовні вимоги визнали частково, просили визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: встановити побачення позивача з синами кожної неділі з 09:00 годин до 12:00 годин в м. Одеса, оскільки вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, тільки у її присутності, нікуди не заводити та не вивозити дітей, побачення тільки в центрі міста, де поруч багато людей, позивач повинен приходити на зустріч тільки в трезвому виді, без запаху алкоголю, один без будь-яких супроводжуючих, вести себе культурно, не бити і не ображати матір на очах дітей, не розривати одяг та не відбирати особисті речі. У випадку запізнення на зустріч позивач повинен оповіщати відповідача смс- повідомленням, щоб ця інформація була зафіксована, по закінченню побачення позивач не повинен переслідувати відповідача та дітей, не вистежувати відповідача і дітей за місцем проживання, навчання, гуртків творчості, спортивних секцій та роботи.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як мати, так і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема право на її виховання, незалежно від того проживають вони з дитиною чи ні (ч. 1 ст. 141 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України).

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів дітей своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 та відповідачка Павленко (прізвище ОСОБА_2 змінено рішенням суду про розірвання шлюбу) А.Ф. перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2011 року, якій було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2017 року. В період шлюбу у сторін народились діти: сини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матірю та починаючи з лютого 2017 року у сторін виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні дітей та спілкуванню з ними, оскільки відповідачка категорично заперечувала проти спілкування дітей з батьком.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №332 від 28.04.2017 року було визначено участь батька ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши йому можливість безперешкодного спілкування з дитиною щосуботи з 09:00 до 12:00 годин у присутності матері.

Проте, вище зазначене рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради відповідач не виконувала.

Вказані обставини щодо перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердила в судовому засіданні відповідач, посилаючись на агресивну поведінку позивача, вживання ним алкогольних напоїв, тому вважала, що спілкування з батьком буде перешкоджати нормальному розвитку дітей.

Таким чином, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні і спілкуванні дітей, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Частинами 1 та 2 статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Так, позивач з 17.10.2014 року по 02.02.2016 року працював експедитором ФОП ОСОБА_12, з 16.06.2016 року по вересень 2016 року на посаді водія ТОВ «ТД «Вега Україна», а з 06.03.2017 року водієм в ТОВ «Миколаївській тепловозоремонтний завод» та за місцями роботи характеризується позитивно, за місцем проживання в смт. Велика Корениха сусідами характеризується також позитивно, не перебуває на обліку МОПЛ та ОНД, дані про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної або адміністративної відповідальності відсутні, у звязку зі зверненням ОСОБА_6 до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області, з позивачем було проведено профілактичну роботу працівниками поліції.

Згідно висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради №280/02.02.01-22/22/14/18 від 12.02.2018 року, доцільним вважають усунути перешкоди батьку ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити йому дні спілкування з дітьми щонеділі з 09:00 до 12:00 голин.

Доказів, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми перешкоджає нормальному розвитку останніх не надано.

Перевіривши твердження сторін дослідженними доказами, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дітьми є обґрунтованими, проте бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дітей.

Отже, виходячи з інтересів дітей, враховуючи обставини справи, а також вік дітей, стан їхнього здоров'я, психологічний стан дітей, відсутність спілкування з батьком тривалий час, думку матері дітей та з урахуванням висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.02.2018 року, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні синів щонеділі з 09.00 до 12.00 годин, у присутності їхньої матері ОСОБА_3, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дітьми за їх взаємною згодою.

Такий спосіб участі позивача у вихованні дітей відповідає інтересам малолітніх ОСОБА_7 і ОСОБА_8, дозволяє налагодити психологічний контакт дітей з батьком, але за допомогою матері та не порушує звичайних для дітей умов життя та склавшогося розпорядку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їхньому розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дітей у інший спосіб, якщо зростання прихильності дітей до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це.

До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дітьми.

Керуючись ст.ст.76, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. вул. Поліни Осипенко, 2) з синами ОСОБА_7 і ОСОБА_8.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні з синамиОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та у їхньому вихованні, шляхом надання побачень щонеділі з 09.00 до 12.00 годин, у присутності їхньої матері ОСОБА_3, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дітьми за їх взаємною згодою.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: С.В. Щербина

Повний текст рішення складено 29.05.2018 року.