Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 20 жовтня 1982 року помер її дід ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння №11 по провул.Козацькому (стара назва провул.Новоульянівський) в м.Маріуполі, яке належало померлому на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 100 від 05.02.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів (взамін свідоцтва про право власності № 36 від 22.01.1982 року). Після смерті діда спадкоємцями були його дружина ОСОБА_4 та дочка померлого мати позивачки ОСОБА_5, однак до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто з них не звертався. 20.09.2000 року померла мати позивачки - ОСОБА_5, а 13.04.2017 року бабця - ОСОБА_4 На момент смерті діда позивачка, разом з матірю та бабусею, постійно проживала з ними в домоволодінні №11 по провул.Козацькому в м.Маріуполі, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті діда. Просила визнати за нею право власності на домоволодіння №11, розташоване по провул.Козацькому в м.Маріуполі, яке складається з: жилого будинку літ.Г-1, прибудови літ.Д-1, погреба літ.Д/п, тамбура літ.Е-1 (загальною площею 26,6 кв.м., житловою площею 10,6 кв.м.), сараю літ.З-1, сараю літ.И-1, вбиральні літ.Ж-1, огорожі №1-3, замощення І, в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3, який помер 20 жовтня 1982 року.

Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_6) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії VІІІ-НО №276447, виданого 19.06.1990 року Іллічівським районним відділом РАЦСу м.Маріуполя.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №371828, 07.04.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб в Орждонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №135. Після реєстрації шлюбу прізвищем дружини зазначено ОСОБА_8.

25.05.1961 року ОСОБА_3 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб у Будинку одруження м.Жданова Сталінської області, актовий запис №511. Після реєстрації шлюбу прізвищем дружини зазначено ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР №2422235, виданого Іллічівським районним відділом РАЦСу м.Жданова 26.11.1964 року встановлено, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дідом та бабою позивачки.

В матеріалах справи міститься свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 100 від 05.02.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів (взамін свідоцтва про право власності № 36 від 22.01.1982 року), зареєстрований в БТІ м.Маріуполя 05.02.1990 року за реєстровим номером 9444 відповідно до якого ОСОБА_3 належить домоволодіння №11 по провул.Новоульянівському (нова назва - провул.Козацький) в м.Жданові (нова назва -м.Маріуполі).

Відповідно до довідки БТІ м.Маріуполя від 19.02.2018 року №94 до складу домоволодіння №11 по провул.Козацькому в м.Маріуполі входить: жилий будинку літ.Г-1, прибудови літ.Д-1, погреб літ.Д/п, тамбура літ.Е-1 (загальною площею 26,6 кв.м., житловою площею 10,6 кв.м.), сарай літ.З-1, сарай літ.И-1, вбиральня літ.Ж-1, огорожа №1-3, замощення ОСОБА_11 літ.И-1 побудований до 1992 року, а тому не є самовільним.

Згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-НО №013912, виданого 14.02.2018 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що 20.10.1982 року помер дід позивачки ОСОБА_3.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння №11 по провул.Козацькому в м.Маріуполі, до складу якого входить: жилий будинку літ.Г-1, прибудови літ.Д-1, погреб літ.Д/п, тамбура літ.Е-1 (загальною площею 26,6 кв.м., житловою площею 10,6 кв.м.), сарай літ.З-1, сарай літ.И-1, вбиральня літ.Ж-1, огорожа №1-3, замощення І.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 були його дружина та дочка, які до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО № 482611, виданого 21.09.2000 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, 20.09.2000 року померла дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_5, актовий запис №1335.

13.04.2017 року померла дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №984469, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №617.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51821926 від 07.05.2018 року інформація щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_3, померлого 20.10.1982 року, відсутня.

В матеріалах справи мається лист приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_12 від 11.04.2017 року, відповідно до якого позивачу було розяснено, що в силу п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР (1963 року) та було рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 524 ч.1 ЦК України (редакція 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом та заповітом.

У відповідності до ст. 548 ЦК України (редакція 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (редакція 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Письмовими матеріалами справи підтверджено, що позивачка на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, проживає й в теперішній час, а тому ОСОБА_1 вважається такою що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а отже вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житло.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України (редакція 1963 року), ст.ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1262, 1268, 1270, 1299 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, право власності на домоволодіння №11, розташоване по провул.Казацькому в м.Маріуполі, яке складається з: жилого будинку літ.Г-1, прибудови літ.Д-1, погреба літ.Д/п, тамбура літ.Е-1 (загальною площею 26,6 кв.м., житловою площею 10,6 кв.м.), сараю літ.З-1, сараю літ.И-1, вбиральні літ.Ж-1, огорожі №1-3, замощення І, в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3, який помер 20 жовтня 1982 року.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Пустовойт