Справа № 163/261/18 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С.С.
Провадження № 22-ц/773/512/18 Категорія: 81 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Грушицького А. І.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи Кущик О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 квітня 2005 року в справі за заявою Руденського психоневрологічного будинку-інтернату Любомльського району про визнання недієздатною ОСОБА_3 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 16 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 08.02.2018 звернулась в суд з заявою про перегляд рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18.04.2005 в справі за заявою Руденського психоневрологічного будинку-інтернату Любомльського району про визнання недієздатною ОСОБА_3 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 16.02.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18.04.2005 у справі про визнання недієздатною ОСОБА_3 відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18.04.2005 у справі про визнання недієздатною ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 та ст. 424 ЦПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції порушено норми діючого процесуального законодавства. Так, суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_1 лише після смерті сестри ОСОБА_3 в 2016 році дізналась про порушення її прав як опікуна, про що свідчить тривале листування з різними державними органами.

Таким чином, покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, поновити їй строк звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду та скасувати рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18.04.2005 у справі про визнання недієздатною ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції заявник ОСОБА_1, підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник заінтересованої особи Руденського психоневрологічного інтернату Кущик О.С. апеляційну скаргу не визнала.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу від 16.02.2018 в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що процесуальним законом встановлено неможливість поновлення процесуального строку звернення до суду із заявою з передбачених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, якщо з часу набрання судовим рішенням законної сили збігло понад три роки. При цьому таке правило є обов'язковим для суду.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. За ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, рішення постанови, судові накази.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа "Пономарьов проти України", № 3236/03, 03.04.2008).

Процедура скасування судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 цього Кодексу не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Частиною 3 ст. 424 ЦПК України встановлено, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Цивільним процесуальним законодавство передбачений перегляд судового рішення в зв'язку з нововиявленими обставинами за заявою осіб, які були учасниками справи.

ОСОБА_1 на момент постановлення Любомльським районним судом рішення від 18.04.2005 фактично мала статус законного представника ОСОБА_3 як її опікун.

Главою 3 розділу V ЦПК України чітко не передбачено, які процесуальні дії повинен вчинити суд при надходженні заяви про перегляд судового рішення в зв'язку з нововиявленими обставинами з пропуском встановленого ч. 2 ст. 424 ЦПК України строку.

Роз'яснення, які надані пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 13 постанови від 30 березня 2012 року № 4 стосувалися положень ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року.

За таких обставин, відсутні підстави вважати порушенням норм процесуального закону застосування судом першої інстанції в даній справі загальних положень глави 6 розділу І ЦПК України.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18.04.2005 заяву Руденського психоневрологічного будинку-інтернату задоволено та визнано ОСОБА_3 недієздатною і встановлено над нею опіку, рішення набрало законної сили (а.с. 15-16).

ОСОБА_1 звернулась 08.02.2018 в суд з заявою про перегляд за новововиявленими обставинами вказаного рішення (а.с. 1-2).

Тобто, до часу звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, минуло більше трьох років.

Доводи апеляційної скарги про передчасність висновків суду, незаконність ухвали суду, на підтвердження яких ОСОБА_1 вказує на те, що їй було невідомо про рішення суду від 18.04.2005, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки трирічний строк звернення до суду є присічним, тобто таким, який не може бути поновлений за будь-яких обставин.

Факт проживання заявника в іншому районі області не має правового значення при вирішенні заяви.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному дослідженні обставин у справі, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 16 лютого 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 травня 2018 року.

Головуючий

Судді