Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

за участю секретаря судового засідання - Солошенко Н.М.,

за участю: представника позивача- Негода О.О.

представників відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк»звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 19.06.2006 року в розмірі 29041,19 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору та не повернення коштів в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Пояснила, що 19.06.2006 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 4 000,00 грн. Підписуючи анкету-заяву від 19.06.2006 року відповідач засвідчила, що особисто ознайомилась та погодилась з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які в сукупності становлять договір про надання банківських послуг. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов"язання, кошти не повернула, останню проплату за кредитом нею здійснено 19.03.2014 року. Враховуючи, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що відповідачем зроблено не було, банк вважає, що правовідносини між сторонами не припинилися, у зв"язку з чим, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із них.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України просили у задоволенні позову відмовити, у зв»язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Пояснили, що 19.06.2006 року між ПАТ "КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала строковий кредит в сумі 4 000,00 грн., зі строком дії картки - 3 роки, тобто до березня 2009 року. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, сальдо поточної заборгованості за кредитом останній раз 30.04.2009 року складало 45,98 грн., після чого вся заборгованість стала простроченою, що свідчить про сплив строку повного погашення кредиту в березні 2009 року. Крім того, «Умови і правила надання банківських послуг», надані позивачем до матеріалів справи, не узгоджувались з відповідачем, не містять її підпису та не можуть бути невід»ємною частиною кредитного договору. У заяві позичальника та підписаному сторонами договорі від 19.06.2006 року не погоджено умов щодо збільшення строку позовної давності або забезпечення зобов"язання у формі неустойки у вигляді штрафу 500,00 грн. + 5% від ціни позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.06.2006 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ "КБ "Приватбанк", та ОСОБА_3 укладено договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки, згідно якого банк надає клієнту пакет послуг, передбачених п. 2.2, 3.5, 5.2, у зв"язку з чим, відкриває картковий рахунок НОМЕР_1 і видає платіжну картку в національній валюті. Строк дії картки становить 3 роки.

Установлено, що 19.06.2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3 укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

За умовами договору про надання банківських послуг відповідачу встановлено фінансовий фіксований кредитний ліміт в розмірі 4 000,00 грн., зі сплатою 4% в місяць з розрахунку 360 днів в році. Порядок погашення заборгованості передбачено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми витрат.

Сторонами погоджено, що строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що за умовами договору кредитний ліміт надавався відповідачу на строк 3 роки, що відповідає терміну дії картки.

Судом встановлено, що термін дії кредитної картки НОМЕР_1, виданої ОСОБА_3 встановлений до березня 2009 року, що підтверджується копією платіжної картки, наявної в матеріалах справи.

Як вбачається з розрахунку, наданого до позовної заяви, остання проплата за кредитом була здійснена 19.03.2014 в сумі 500,00 грн.

Після цього кошти на картковий рахунок не поступали. Як зазначено в заяві позичальника, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку було надано відповідачу на термін дії картки, тобто до березня 2009 року. А тому сам факт занесення тіла кредиту до «сальдо простроченої заборгованості за кредитом» 30.04.2009 року підтверджує, що кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання закінчився в березні 2009 року.

З цієї дати у банку виникло право вимоги до відповідача. Після закінчення строку дії виконання кредитного зобов'язання позивач звернувся до суду лише через вісім років - в жовтні 2017 року. Перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22.10.2014 р. у справі №6-127цс14.

Умови і правила надання банківських послуг, пунктом 8.6 яких установлено обов»язок позичальника сплатити штраф за порушення строків виконання будь-якого грошового зо-бов"язання, передбаченого договором, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг в поданій редакції, які містяться в матеріалах справи, розуміла позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили положення про забезпечення виконання зобов"язання у виді неустойки (штрафу у фіксованій та процентній складовій) в момент підписання заяви позичальника, та що в подальшому Умови не змінювались.

В заяві позичальника домовленості сторін щодо забезпечення виконання зобов»язання у виді неустойки (штрафу у фіксованій - 500,00 грн. та процентній - 5% складовій) немає.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ "КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у три роки.

Отже, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, на підставі ст. 267 ЦК України суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 266, 267, 1054 ЦК України, п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м. Києва.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення (або вручення) повного судового рішення.

Суддя Г. Б. Супрун