АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року

м. Харків

Справа № 2027/10322/13-ц

Провадження № 22-ц/790/2017/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

за участі секретаря - Дмитренко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та поділ майна за заявою ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року (в складі судді Ференчук О.В.), -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, Харківської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округа Левченко В.Г. про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки житлового будинку та визнання права спільної часткової власності.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2013 року накладено арешт на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 яка зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 4899815, заборонено вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 4899815.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 30 липня 2013 року позов задоволений частково.

Визнано недійсним договір від 11.12.2012 р. купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левченко В.Г..

Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної часткової власності на житловий будинок загальною площею 119,8 кв.м., житловою площею 56,7 кв.м літ. „А-1" з житловою прибудівлею літ. „А1-1", сінями літ. „а1 ", тамбуром літ. «а4», прибудовою літ. „а5", гаражем літ. „И", басейном літ. „М", льохом літ. „Е", огорожею літ. „№№ 4, 6-10", за адресою : АДРЕСА_1.

Визначені частки у праві власності на цей житловий будинок наступним чином : за ОСОБА_3 - 88/200 частини; за ОСОБА_1 - 51/200 частини; за ОСОБА_2 - 61/200 частини.

Визначений порядок користування житловим будинком наступним чином : за ОСОБА_3 кімнати 1-1, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, IV; за ОСОБА_1 житлова кімната 2-4; за ОСОБА_2 житлова кімната 2-6; за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільне користування нежитлові приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-5, III.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1901 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1901 грн.

У вересні 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 1/2 частину домоволодіння, а саме домоволодіння АДРЕСА_1

В обґрунтування заяви посилався на ті обставини, що ОСОБА_4 є власником зазначеної частини домоволодіння на підставі Договору купівлі-продажу від 24.12.2012 року. Крім того, на теперішній час по справі ухвалене рішення. Отже арешт повинний бути знятий.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на задоволенні заявлених вимог.

Представник позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заяви.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 рок заяву про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2013 року, у вигляді накладення арешту на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та заборони вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно - на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладання арешту на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи та доказам, наявних в матеріалах справи. Суд першої інстанції безпідставно скасував заходи забезпечення позову, вжиті саме в інтересах ОСОБА_1 на підставі зави ОСОБА_4 яка не є співвласником спірного об'єкта нерухомості.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 13.02.2014 року по даній справі Апеляційним судом Харківської області винесено рішення суду, згідно якого позовні вимоги позивача було задоволено частково, а отже, суд першої інстанції вважав можливим скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту, застосовані ухвалою суду від 22.01.2013 року

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2013 року накладено арешт на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 яка зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 4899815, заборонено вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 4899815.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 липня 2013 року позов задоволений частково.

Визнано недійсним договір від 11.12.2012 р. купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левченко В.Г.

Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної часткової власності на житловий будинок загальною площею 119,8 кв.м., житловою площею 56,7 кв.м літ. „А-1" з житловою прибудівлею літ. „А1-1", сінями літ. „а1 ", тамбуром літ. «а4», прибудовою літ. „а5", гаражем літ. „И", басейном літ. „М", льохом літ. „Е", огорожею літ. „№№ 4, 6-10", за адресою : АДРЕСА_1.

Визначені частки у праві власності на цей житловий будинок наступним чином : за ОСОБА_3 - 88/200 частини; за ОСОБА_1 - 51/200 частини; за ОСОБА_2 - 61/200 частини.

Визначений порядок користування житловим будинком наступним чином : за ОСОБА_3 кімнати 1-1, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, IV; за ОСОБА_1 житлова кімната 2-4; за ОСОБА_2 житлова кімната 2-6; за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільне користування нежитлові приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-5, III.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1901 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1901 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 липня 2013 року в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної часткової власності на житловий будинок загальною площею 119,8 кв.м., житловою площею 56,7 кв.м літ. „А-1" з житловою прибудівлею літ. „А1-1", сінями літ. „а1 ", тамбуром літ. «а4», прибудовою літ. „а5", гаражем літ. „И", басейном літ. „М", льохом літ. „Е", огорожею літ. „№№ 4, 6-10", за адресою : АДРЕСА_1; визначення часток у праві власності на цей житловий будинок наступним чином : за ОСОБА_3 - 88/200 частини; за ОСОБА_1 - 51/200 частини; за ОСОБА_2 - 61/200 частини; визначення порядку користування житловим будинком наступним чином : за ОСОБА_3 кімнати 1-1, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, IV; за ОСОБА_1 житлова кімната 2-4; за ОСОБА_2 житлова кімната 2-6; за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільне користування нежитлові приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-5, III - скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено частково.

Визнано прибудову літ. «А 1-1» до житлового будинку АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину прибудови літ. «А 1-1» до житлового будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2014 року касаційна скарга ОСОБА_2 відхилена, а рішення апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року залишено без зміни.

ОСОБА_4 є власником певної частини спірного домоволодіння на підставі Договору купівлі-продажу від 24.12.2012 року, який не визнаний недійсним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Згідно з частин 1, 7, 8 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Рішення апеляційного суду було ухвалено 13 лютого 2014 року, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2014 року касаційна скарга ОСОБА_2 відхилена, а рішення апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року залишено без зміни. ОСОБА_4 є власником певної частини спірного домоволодіння на підставі Договору купівлі-продажу від 24.12.2012 року, який не визнаний недійсним, отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апелянта стосовно того, що, на його думку, рішення апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року не виконано, тому відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову колегією суддів не приймаються, оскільки будь-яких доказів цього апелянтом не надано.

Інші д оводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 158, 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко