Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є власником цього житла на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.07.1995 року Третьої Маріупольською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2986. Однак, оригінал цього правовстановлюючого документу у неї відсутній, при цьому отримати в нотаріальній конторі дублікат свідоцтва вона можливості не має, адже всі нотаріальні справи по 1996 рік були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.

Ухвалою суду від 23 березня 2018 року за заявою ОСОБА_1 її залучено до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_3

У травні 2018 року ОСОБА_1 подано до суду заяву, в якій остання просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, до матеріалів справи додана копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.1995 року, виданого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2986, у відповідності до якого ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, виданим 19.08.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3

Як вбачається з постанови приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2018 року за № 264/02-31, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, 11 грудня 2017 року вона подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, крім неї інших спадкоємців немає. Спадщина складається з квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавця ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.07.1995 року державним нотаріусом Третьої Маріупольською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2986. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про реєстрацію права власності на спадкове майно відсутня. Також у спадкоємця відсутні оформлені відповідно до чинного законодавства документи, що підтверджують належність нерухомого майна спадкодавцю.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України одним із видів спадкування є його здійснення за заповітом. Заповітом згідно із статтею 1233 ЦК України є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

З матеріалів спадкової справи, вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1, яка своєчасно та належним чином звернулись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав.

Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно інформації, наданої 22.06.2017 року № 1543/02-21 Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою на звернення ОСОБА_3, видача дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.1995 року за реєстровим № 2-2986 неможлива у зв'язку із передачею справ по 1996 рік включно на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, що розташований в м. Донецьку, доступ до якого у теперішній час відсутній, адже м. Донецьк є тимчасово окупованою територією.

За відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів їй було запропоновано звернутися до суду.

Тобто позивач, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, звертався до нотаріальної контори в установленому законом порядку для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3, але з огляду на відсутність доступу до нотаріального архіву, забезпечення якого покладено на державу, об'єктивно позбавлені можливості зробити це в досудовому порядку, у зв'язку із цим спадкові права позивача підлягають захисту в судовому порядку.

Надаючи оцінку правовідносинам щодо переходу майнових прав на спадкове майно суд виходить із наступного.

Встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.1995 року, виданого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2986, ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_1.

Дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом переданий на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву.

Отримати дублікат цього документу в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві неможливо, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких на теперішній час відсутній, через проведення антитерористичної операції в м. Донецьку та тимчасову окупацію вказаного міста.

Окрім того, відповідно до листа Центру поштового зв'язку № 5 Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 07.03.2016р. на даний час в м.Донецьк проводиться антитерористична операція та не приймаються поштові відправлення у цей населений пункт, що позбавляє можливості, в тому числі і суд, витребувати будь-які докази із Донецького обласного нотаріального архіву.

Попри це, суд вважає доведеними іншими письмовими доказами факт належності спадкодавцю спірної квартири АДРЕСА_1, а єдиним спадкоємцем щодо майна померлої ОСОБА_3 за заповітом є позивач ОСОБА_1, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте має об'єктивні перешкоди для оформлення своїх спадкових прав в досудовому порядку.

Водночас суд зауважує, що на державу в цілому та її державні органи покладається обов'язок забезпечити збереження документів, які передані органами нотаріату та державними органами влади на зберігання та від яких залежить виникнення і реалізація майнових прав спадкоємців. Незабезпечення належного зберігання нотаріальних документів в державних архівах і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та як наслідок обмеження громадянам доступу до державних архівних установ не має нівелювати або обмежувати майнові права позивача на їх підтвердження документами, які залишились в архівосховищах в м.Донецьк.

Відповідно ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідач повністю погодився із позовними вимогами ОСОБА_1, не заперечував проти визнання за нею права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача законними та можливим їх задовольнити, визнавши за позивачем право власності на спірну квартиру після ОСОБА_3 у порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 82, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1261, 1269, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. В. Кузнецов