Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/489/18
№ 2/733/288/18
Рішення

Іменем України

"22" травня 2018 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 11788 гривень 38 копійок. Свої вимоги мотивував тим, що між ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н від 21 червня 2013 року, згідно якого останній було надано кредит в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. За договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобовязання. ОСОБА_2 зобов'язалася повернути отриманий кредит разом з процентами та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору. 09 серпня 2015 року ОСОБА_2 померла. Станом на день її смерті існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 11788 гривень 38 копійок. 12 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило до Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області претензію кредитора про невиконані зобовязання спадкодавиці ОСОБА_2 Згідно отриманої відповіді від 21 вересня 2016 року спадкоємцем майна померлої 09 серпня 2015 року ОСОБА_2 є ОСОБА_1, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини. 02 січня 2018 року до спадкоємиці було направлено лист-претензію про невиконані зобовязання ОСОБА_2 Але на даний час відповідачка не вчинила жодних дій для погашення заборгованості. З цих підстав просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 11788 гривень 38 копійок та 1 762 гривні 00 копійок судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлена, що підтверджується поштовим повідомленням.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд здійснює розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання умов кредитного договору, стороною якого був спадкодавець відповідачки та регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні між ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.40-44) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30) було укладено кредитний договір № б/н від 21 червня 2013 року. ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої остання приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, «Тарифів Банку», які разом із анкетою-заявою складають кредитний договір № б/н від 21 червня 2013 року (а.с.5-29). Відповідно до даного договору ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг остання зобов'яззалася погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії згідно умов, передбачених договором. У разі виникнення прострочених зобовязань відповідач сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, або штраф, розмір якого встановлюється тарифах (п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Згідно ст.ст. 526,527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов'язків по договору кредиту кредитор має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту позичальником.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови

від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитним договором у боржника ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, станом на день смерті останньої становить 11788 (одинадцять тисяч сімсом вісімдесят вісім) гривень 38 копійок, в тому числі: заборгованість по кредиту 2500 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 7333 грн. 63 коп., заборгованість за пенею 1954 грн. 75 коп. (а.с.4-5).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла 09 серпня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.31).

Статтею 608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Частиною першою статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Як розяснено у п.32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року ( із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Отже, спадкоємці зобовязані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя, однак лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право, а не є строком позовної давності.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 померла 09 серпня 2015 року (а.с.31). 12 вересня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» направило до Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області претензію кредитора про невиконані зобовязання спадкодавиці ОСОБА_2 (а.с.32-35). Згідно повідомлення Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 21 вересня 2016 року спадкоємцем майна померлої 09 серпня 2015 року ОСОБА_2 є ОСОБА_1, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини (а.с.36). 02 січня 2018 року до спадкоємиці ОСОБА_1 було направлено лист-претензію про невиконані зобовязання ОСОБА_2І.(а.с.37-39). З позовною заявою до суду позивач звернувся 17 квітня 2018 року.

Право вимоги у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 09 серпня 2015 року. Про коло спадкоємців позивач дізнався 21 вересня 2016 року, а відповідно до ст. 1281 ЦК України мав право заявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців, проте звернувся лише 02 січня 2018 року, а в суд - 17 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 4 статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки вимоги до спадкоємциці ОСОБА_1 у встановлений законом строк заявлено не було, кредитор позбавляється права вимоги відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено отримання ОСОБА_1 як спадкоємицею, що прийняла спадщину, вимоги кредитора за зобов'язаннями померлої ОСОБА_2, оскільки в матеріалах позову міститься Реєстр згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів претензій до спадкоємців, проте відсутні жодні докази щодо отримання відповідачкою відповідної вимоги та позивачем не надано докази наявності спадкового майна, за рахунок якого спадкоємиця зобовязана задовольнити вимоги кредитора, що в сукупності позбавляє позивача права вимоги до ОСОБА_1, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст.ст.1281, 1282 ЦК України.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що факти, наведені позивачем в обґрунтовування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4,19,76,81,247, 258-259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 608, 610-611, 1050,1054, 1218, 1281, 1282 ЦК України, Постановою № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш