У х в а л а

11 травня 2018 року

м. Київ

справа №607/14749/16-ц

провадження № 61-22248ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 2 лютого 2018 року у справі за позовом комунального підприємства «Тернопільводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року задоволено позов. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь КП «Тернопільводоконал» 1032, 86 грн заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення та з ОСОБА_1 на користь КП «Тернопільводоконал» 9 грн заборгованості за надані послуги. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 2 лютого 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільськкої області від 30 жовтня 2017 року.

28 лютого 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направила касаційну скаргу на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 2 лютого 2018 року.

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядкуухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Проте ОСОБА_1 оскаржила у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції, яка не була предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на вищевказані обставини та норми закону у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2017 року, слід відмовити з підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки з доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що оскаржене рішення не було предметом апеляційного перегляду.

В частині оскарження заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року слід вказати наступне.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанціїпісля їх перегляду в апеляційному порядку.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень дані про розгляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 рокув апеляційному порядку відсутні.

ОСОБА_1 оскаржила у касаційному порядку рішення суду першої інстанції, яке не було переглянуто судом апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач

відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

В частині оскарження ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 2 лютого 2018 року необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Всупереч вимог статті 392 ЦПК України в ній не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до доданої до касаційної скарги копії ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 2 лютого 2018 року ОСОБА_1 не вказала відповідачів у вказаній справі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх адреси. Крім того, не надала копій касаційної скарги для них.

Також у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подається скарга - Верховний Суд України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 2 лютого 2018 року слід залишити без руху та надати строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2017 року, заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 2 лютого 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 20 червня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько