Справа №751/1495/18
Провадження №2/751/648/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Безкоровайної Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 19 листопада 2014 року, актовий запис № 2438; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача.

Заявлені вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 19.11.2014 року, актовий запис № 2438. Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо. В сім'ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння, подальше спільне життя та збереження сім'ї позивач вважає не можливим. Оскільки єдине джерело доходу є кошти, які позивач отримує від держави на утримання малолітньої дитини, а відповідач має постійний регулярний дохід, тому може утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу. Щодо розміру аліментів, не заперечував проти стягнення з нього 15% від отриманого доходу, оскільки він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, від першого шлюбу.

Вислухавши пояснення учасників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 19.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2438. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка «ОСОБА_2», дружини - «ОСОБА_1» (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками зазначені: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 (а.с.8) .

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дитини не виникає.

Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьками зазначені: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_8 (а.с.22).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.02.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21)

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При визначенні розміру аліментів, судом враховується матеріальний та сімейний стан відповідача, наявність у нього зобов'язань утримувати неповнолітнього сина від першого шлюбу, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, а також враховуючи матеріальне становище одержувача аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2018 року, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України.

Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Згідно копії посвідчення, відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій та відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому, суд вважає за необхідне компенсувати позивачу судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений при подачі позовної заяви, за рахунок держави.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 43, 76-82, 95, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 111, 112, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 19 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2438 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця м. Чернігова, зареєстрованого за адресою: 14000, АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: 14000, АДРЕСА_2, на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2018 року та до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складання повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2018 року.

Головуючий - суддя І. В. Яременко