Справа № 716/232/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.18 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Пухарєвої О.В.
секретаря - Кульки О.М.,
представника позивача -ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу батька, -
Позивач ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу батька.
В обґрунтування позову посилається на те, що в період із 12.03.2008 по 05.02.2016 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 Від спільного проживання у них народилася донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу розпаду сім»ї, а саме із 2015 року вона із донькою проживала в будинку своїх батьків в АДРЕСА_1, а в послідуючому у власному будинку в АДРЕСА_2. Відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не бере, не цікавиться її життям.
Позивач посилається на те, що донька навчається в четвертому класі Товтрівської ЗОШ. На період літніх канікул із 01.05.2018 по 30.08.2018 з метою оздоровлення, відпочинку та розширення світогляду доньки має намір здійснити поїзду до країн Європейського союзу ( в тому числі Італії) , країни Болгарії, країн Шенгенської угоди ( в тому числі Республіки Польщі, Угорщини, Федеративної Республіки Німеччини) . Відповідач ОСОБА_3, як батько дитини, відмовився надати згоду на тимчасовий виїзд доньки за кордон.
У зв»язку із наведеним просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд на оздоровлення та відпочинок, в період літніх канікул з 01.06.2018 по 30.08.2018 до країн Європейського союзу ( в тому числі Італії), країни Болгарії, країн Шенгенської угоди ( в тому числі Республіки Польщі, Угорщини, Федеративної Республіки Німеччини) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у її супроводі (або у супроводі бабусі ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, або сестри ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 за нотаріально посвідченою згодою матерів), без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дозволити виготовити для цього проїзні документи.
До підготовчого судового засідання представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог. Просив надати дозвіл на тимчасовий виїзд на оздоровлення та відпочинок, в період літніх канікул з 01.06.2018 по 30.08.2018 до країн Болгарії, Польщі, Німеччини, Туреччини та інших країн Європейського союзу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (або у супроводі бабусі ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 за
нотаріально посвідченою згодою матері), без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дозволити виготовити для цього проїзні документи.
Ухвалою Заставнівського районного суду від 15.05.2018 провадження у справі в частині позовних вимог щодо надання дозволу на виготовлення проїзних документів- закрито у зв»язку із відмовою позивача від позову в цій частині.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов повністю, обґрунтував його вищенаведеним.
Відповідач ОСОБА_3 не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату та місце розгляду справи судовою повісткою, про що в справі свідчить його підпис в розписці, причини неявки суду не повідомив, від нього не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності, а також відзиву на позовну заяву.
За таких обставин, за згодою позивача, судом ухвалено заочне рішення у даній справі у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що сторони з 12.03.2008 по 05.02.2016 перебували в зареєстрованому шлюбі , що підтверджується копією рішення Заставнівського районного суду від 12.01.2016 (а.с. 11).
У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька- ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 від 28.07.2008, виданого виконкомом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с.10). де батьком дитини зазначено відповідача.
Починаючи з 2015 року позивач ОСОБА_4 із донькою ОСОБА_6 проживають окремо від відповідача ОСОБА_3 На даний час проживають в АДРЕСА_2, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім»ї (а.с.13).
Встановлено, що підставою звернення до суду з даним позовом став намір позивача ОСОБА_4 з метою оздоровлення та відпочинку доньки ОСОБА_6 в період літніх канікул із 01.06.2018 по 30.08.2018 здійснити із нею або із бабусею ОСОБА_8 поїздки до країн Болгарії, Польщі, Німеччини, Туреччини та інших країн Європейського союзу без супроводу батька. Однак зробити цього не може, оскільки ОСОБА_3 добровільно відмовляється надати згоду на виїзд дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.
Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» з відповідними змінами .
Згідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред"явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.
Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
На підставі ч.1, ч.2 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Як встановлено в судовому засіданні позивач з метою створення дитині умов для забезпечення відпочинку, оздоровлення, фізичного, духовного та морального розвитку має намір і фінансову можливість вивезти доньку на відпочинок та оздоровлення до країн Болгарії, Польщі, Німеччини, Туреччини та інших країн Європейського союзу, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька малолітньої позивач це зробити не може.
Відповідач на звернення позивача ОСОБА_4 про надання письмового дозволу на виїзд дитини за кордон не реагує (а.с.20) і на час розгляду справи відповідач зазначеного дозволу не надав.
Відповідно до посилань позивача у добровільному порядку у відповідача отримати нотаріально посвідчену згоду на виїзд доньки за кордон не можливо.
Також в матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви позивача ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасову поїздку за кордон до Болгарії, Польщі, Німеччини, Туреччини та інших країн Європейського союзу, в період з 15.09.2017 по 15.09.2018 малолітньої дочки ОСОБА_6 у супроводі бабусі ОСОБА_8 (а.с.23).
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на виховання доньки та позбавляє її можливості, як матері дитини, надавати доньці найкраще в житті, а також можливість оздоровитись та розширити свій кругозір.
Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють тимчасовий виїзд малолітньої ОСОБА_6 за межі України в супроводі матері ОСОБА_4 або бабусі ОСОБА_8, суд приходить до висновку пронеобхідність задоволення позовних вимог .
На підставі викладеного, ст.313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 154 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, та керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд на оздоровлення та відпочинок, в період літніх канікул із 01.06.2018 по 30.08.2018 до країн Болгарії, Польщі, Німеччини, Туреччини та інших країн Європейського союзу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (або у супроводі бабусі ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 за нотаріально посвідченою згодою матері), без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний тест рішення складено 25.05.2018
Суддя О. Пухарєва