ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1673/18
Провадження № 2-о/210/54/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" травня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Реви К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без участі сторін, та без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа, - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2018 року до суду звернулася представник заявника ОСОБА_2, - ОСОБА_3 (довіреність від 02 квітня 2018 року, термін дії, три роки (а.с.27) із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила суд встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 13 вересня 2017 року, у період з 1992 року по 13 вересня 2017 року, як чоловіка та жінки.

В обґрунтування заявлених вимог в заяві зазначила, що в 1988 році заявник ОСОБА_2 познайомилася з ОСОБА_4, після чого між ними розпочалися стосунки. З 1992 року вони почали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, буд.№30, кв.№46. З того часу заявниця та її чоловік разом вели спільне господарство, святкували домашні та державні свята, мали спільний побут, взаємно морально підтримували один одного, мали спільний бюджет, взаємні права та обовязки, тобто проживали як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. В 2002 році заявниця разом зі своїм чоловіком придбали у спільну часткову власність двохкімнатну квартиру №53 житловою площею 28,90кв.м., загальною площею 47,90кв.м., на третьому поверсі пятиповерхового житлового будинку №13, який знаходиться в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, по вул. Володимира Бизова (до перейменування, - Якіра). З того часу вони разом проживали у вказаній квартирі. Останніми роками ОСОБА_4 тяжко хворів на цукровий діабет ІІ типу, у звязку з чим в 2012 році він переніс оперативне втручання в результаті чого йому було ампутовано ліву нижню кінцівку на рівні в/3 гомілки та він постійно потребував ретельного огляду та регулярного медичного обстеження. Після вказаного чоловік заявниці отримав другу групу інвалідності. Враховуючи стан здоровя свого чоловіка заявниця постійно піклувалась про нього та забезпечувала йому не лише постійний догляд, а також і необхідне йому медичне обстеження та лікування. 13 вересня 2017 року ОСОБА_4 у віці 68 років помер. Так як ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю то заявниця займалася всіма справами щодо організації та проведення поховання. Після смерті свого чоловіка, заявниця звернулася до Державного нотаріуса сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, - ОСОБА_5, задля одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 13 вересня 2017 року. Однак постановою від 30 березня 2018 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як неможливо встановити факт шлюбних відносин між нею та ОСОБА_4, як між чоловіком та дружиною, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту шлюбних стосунків між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, як між чоловіком та дружиною. Отже, для отримання свідоцтва про спадщину за законом, заявникові необхідно встановити факт шлюбних відносин між нею та її чоловіком, ОСОБА_4 Факт проживання заявниці та її чоловіка за спільною адресою як однієї сімї, без реєстрації шлюбу підтверджується відповідним актом. Спільних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не мають, мають дітей від попередніх шлюбів.

Заявник та її представник при розгляді справи присутніми не були, кожна окремо надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у заяві, просили суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи при розгляді справи також не був присутнім, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи зі змісту п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимога позивача розглядається в позовному провадженні, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім'єю без реєстрації шлюб) може бути наслідком наступного майнового спору.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

За приписами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року №6-97цс11, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Саме ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст.360-7 ЦПК України.

Судом встановлено, в 1988 році заявниця ОСОБА_2 познайомилася з ОСОБА_4, а з 1992 року почали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, буд.№30, кВ.№46, що підтверджується даними з їх паспортів про місце прописки (а.с.4, 5).

В 2002 році ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали у спільну часткову власність двохкімнатну квартиру №53 житловою площею 28,90кв.м., загальною площею 47,90кв.м., на третьому поверсі пятиповерхового житлового будинку №13, який знаходиться в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, по вул. Володимира Бизова (до перейменування, - Якіра), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу квартири від 26 липня 2002 року (а.с.6).

За життя ОСОБА_4 хворів на цукровий діабет ІІ типу, у звязку з чим в 2012 році він переніс оперативне втручання в результаті чого йому було ампутовано ліву нижню кінцівку на рівні в/3 гомілки (а.с.8). Після вказаного ОСОБА_4 отримав другу групу інвалідності (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть, серія І-КИ №762392, виданого 13 вересня 2017 року Металургійним районним у місті ОСОБА_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 помер 13 вересня 2017 року, актовий запис №785 (а.с.14).

Похованням ОСОБА_4 займалася заявниця ОСОБА_2 (а.с.16, 17).

Після смерті ОСОБА_4, заявниця ОСОБА_2 звернулася до Державного нотаріуса сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, - ОСОБА_5, задля одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 13 вересня 2017 року. Однак постановою від 30 березня 2018 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як неможливо встановити факт шлюбних відносин між нею та ОСОБА_4, як між чоловіком та дружиною, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту шлюбних стосунків між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, як між чоловіком та дружиною (а.с.19).

Відповідно до Акту від 05 квітня 2018 року, який завірений головою ЖБК «ВОСТОК-25» підтверджується, що з 2002 року по 13 вересня 2017 року за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Бизова, буд.№13, кв.№53, дійсно проживали разом однією сімєю та вели спільне господарство ОСОБА_2 з ОСОБА_4 На сьогоднішній день за вказаною адресою ОСОБА_2 проживає одна (а.с.18).

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних звязків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сімї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto звязки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що з 1992 року по день смерті 13 вересня 2017 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 сумісно проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, мали добрі стосунки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа, - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 13 вересня 2017 року, у період з 1992 року по 13 вересня 2017 року, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- заявник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3;

- зацікавлена особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 42.

Суддя: Н. Ю. Вікторович