Справа № 161/3229/18
Провадження № 2-к/161/2/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10 травня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Пахолюка А.М.,

при секретарі - Турук І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали суду Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь від 23 січня 2017 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в:

Головне територіальне управління юстиції у Волинській області звернулось до суду з клопотанням ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали суду Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь від 23 січня 2017 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2

Для подання до суду письмових заперечень ОСОБА_2 судом був наданий місячний строк з дня отримання повідомлення. Однак, поштову кореспонденцію суду ОСОБА_2 не отримав, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання»

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2018 року клопотання ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засіданні.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про день, час та місце розгляду клопотання, в тому числі через розміщення судового оголошення на веб-порталі судової влади. Будь-яких заяв про розгляд клопотання без його участі та заперечень на адресу суду також не надходило.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до Договору між Україною та Республікою Білорусь про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, що стосуються стягнення коштів на утримання у цивільних справах, застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої винесено рішення.

Згідно ст. 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладеної державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року, ратифікованої Верховною Радою України (далі - Конвенція), клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Судом встановлено, та вбачається з матеріалів клопотання, що ухвала суду Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь від 23 січня 2017 року, набрала законної сили 03 лютого 2017 року (а.с. 7)

З довідки, наданої судом Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь, вбачається, що ухвала про судовий наказ від 23 січня 2017 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 не виконано на території Республіки Білорусь (а.с. 6).

Таким чином, судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

При цьому, відповідно до Конвенції, Україна взяла на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеною державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 462-468 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали суду Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь від 23 січня 2017 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання ухвали суду Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь від 23 січня 2017 року, яким стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 25 % всіх видів заробітку або інших доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи з 20 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала в повному обсязі складена 10 травня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.М. Пахолюк