Справа № 581/102/18
Провадження № 2/581/78/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2018 року сел. ОСОБА_1

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

в присутності позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Калінінська сільська рада Липоводолинського району Сумської області про визнання заповіту нікчемним

в с т а н о в и в :

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що після смерті матері звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини дізнався про складення нею заповіту на користь онука ОСОБА_4 Вважає заповіт нікчемним у звязку з тим, що заповіт не містить розяснення заповідачу змісту статей 1241, 1307 ЦК України, посвідчувальний напис не відповідає встановленим вимогам, а також на тій підставі, що заповіт був посвідчений секретарем сільської ради, яка не мала права вчиняти нотаріальні дії.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_7 просив у задоволенні позову відмовити на тій підставі, що не може заповідач нести негативні наслідки за можливе недотримання посадовою особою сільської ради форми посвідчення заповіту. На підставі формальних порушень не можна змінювати волевиявлення заповідача. Посвідчувальний напис на заповіті містить деяку невідповідність порядку вчинення нотаріальних дій, але це технічна помилка, у звязку з цим не може бути визнаний заповіт нікчемним. Право на вчинення нотаріальних дій в Україні в сільських радах, як правило, належить секретарям сільських рад. В даному випадку спадкодавець прийшла до секретаря, а чи існувало рішення ради про покладення на секретаря обовязку вчиняти нотаріальні дії спадкодавця не має цікавити, для спадкодавця важливе лише її волевиявлення.

Представник третьої особи ОСОБА_6 просила в задоволенні позову відмовити. Зазначила, що в спадкодавця ОСОБА_8 було 4 дітей. Вона особисто посвідчувала заповіт, складений ОСОБА_8 за особистим волевиявленням, без тиску. Відповідач був під опікою спадкодавця, оскільки мати відсутня, батько зловживав спиртними напоями. Потім онук опікувався бабусею. Відповідач відповідальний, характеризується позитивно. Спадкодавець ще за життя говорила, що землю залишить онукові. Вважає, що заповіт є дійсний, оскільки це остання воля покійної. На іншу посадову особу сільської ради обовязки щодо вчинення нотаріальних дій не покладалися.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_9 (Аврамівни) (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_8 (а.с. 12).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області №52 від 28 листопада 1997 року відповідальним за вчинення нотаріальних дій призначено секретаря виконкому ОСОБА_6 (а.с. 74).

Відповідно до розпорядження Калінінського сільського голови Липоводолинського району Сумської області №01-07-05 від 3 січня 2012 року відповідальним за вчинення нотаріальних дій у виконкомі Калінінської сільської ради призначено секретаря виконкому ОСОБА_6 (а.с. 14).

За життя ОСОБА_8 склала заповіт, за яким свою земельну ділянку (пай) розміром 4,116 га, що належить їй на підставі державного акта І-СМ №029097, виданого Калінінською сільської радою Липоводолинського району Сумської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №552, заповіла у власність ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт був посвідчений секретарем Калінінської сільської ради ОСОБА_6 2 жовтня 2012 року за №53 (а.с. 10).

24 червня 2017 року у віці 81 рік в с. Калінінське Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_8 померла (а.с. 11).

На час смерті ОСОБА_8 разом з нею в будинку були зареєстрована онук ОСОБА_4 та син ОСОБА_10 (а.с. 12).

Також в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 протягом всього свого життя проживав разом з бабою ОСОБА_8

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулись син ОСОБА_2 та онук ОСОБА_4 Доньки померлої ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від прийняття спадщини відмовились (а.с. 68-73).

При вирішенні справи суд застосовує такі норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1-3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування наділені повноваженням посвідчувати заповіти (крім секретних).

Відповідно до статті 37 Закону України «Про нотаріат» та з метою вдосконалення порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1.2 цього Порядку нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Пунктом 1.4. Порядку передбачено, що при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Згідно з п. 1.6. Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України, про що зазначається у тексті заповіту.

Згідно з п. 2.11. Порядку посвідчення заповітів здійснюється шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування. Додатком 1 до Порядку передбачена форма посвідчувального напису, згідно якої має бути вказано населений пункт, час, прізвище, ініціали посадової особи, що посвідчує заповіт, прізвище, імя, по батькові заповідача.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (ч. 1 ст. 1257 ЦК України).

Висновки суду по суті позовних вимог є такими.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що при посвідченні заповіту ОСОБА_8 2 жовтня 2012 року секретарем Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_6 не повістю було дотримано вимог Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, оскільки заповіт не містить зазначення про роз'яснення заповідачу змісту статей 1241, 1307 ЦК України, крім того посвідчувальний напис не відповідає Порядку, а саме не дотримано його форми.

Однак, на переконання суду зазначені порушення є формальними, вони не вплинули на суть заповіту, його зміст чи волевиявлення заповідача і не можуть мати наслідком визнання заповіту нікчемним.

Щодо доводів позивача про те, що оспорюваний заповіт був посвідчений особою, яка не мала права його посвідчувати, то суд такі доводи вважає необґрунтованими, оскільки суду було надано копію рішення виконавчого комітету Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області №52 від 28 листопада 1997 року, згідно якого саме на секретаря виконкому ОСОБА_6 покладено повноваження вчинення нотаріальних дій, а значить вказана посадова особа органу місцевого самоврядування була наділена повноваженнями посвідчення заповіту.

Також суд зазначає, що позивачем не надано доказів скасування, визнання нечинним вищевказаного рішення органу місцевого самоврядування чи покладення відповідних повноважень на іншу посадову особу органу місцевого самоврядування.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Калінінська сільська рада Липоводолинського району Сумської області про визнання заповіту нікчемним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_4 (вул. Московська, 43, с. Суха Грунь Липоводолинського району Сумської області, РНОКПП НОМЕР_2).

Третя особа: Калінінська сільська рада Липоводолинського району Сумської області (вул. Першотравнева, 7 с. Суха Грунь Липоводолинського району Сумської області, ).

Повне рішення складене 23 травня 2018 року.

Суддя О. В. Кузьмінський