ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/235/18
п/с № 2/174/237/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2018 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Данилюк Т.М.,
за участю секретаря Шаропавої О.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів,-
В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 01.08.2017 року нею було надано в борг відповідачу - ОСОБА_2, грошові кошти, на підтвердження чого останньою було надано розписку.
Згідно розписки ОСОБА_2, отримала грошові кошти в розмірі 18 900,00 грн., які зобов'язався повернути в наступному порядку: 2 200 грн. в період з 11.09.2017 р. по 25.09.2017 р.; 3700 грн. в період з 26.09.2017 р. по 09.10.2017 р.; 4 000 грн. в період з 10.10.2017 р. по 24.10.2017 р.; 3 000 грн. в період з 25.10.2017 р. по 13.11.2017 р.; 3 000 грн. в період з 14.11.2017 р. по 28.11.2017 р.; 3 000 грн. в період з 29.11.2017 р. по 12.12.2017 р. Згідно графіка в розписці, строк погашення боргу закінчується 12.12.2017 р.
З метою врегулювання сопору в досудовому порядку нею було направлено претензію про повернення боргу від 04.12.2017 р., але жодної виплати боргу з боку ОСОБА_2 не здійснювалось. За результатами розгляду претензії відповідачем повернуто позивачу лише 100 грн. Станом на 23.01.2018 р., борг повернуто не в повному обсязі, а, тому відповідач свої зобов'язання не виконав, до теперішнього часу грошові кошти не повернуті, за неналежне виконання грошових зобов'язань відповідач повинен повернути грошові кошти з урахуванням встановленого індексу інфляції, в порядку ст. 625 ЦК України позивачем нараховано три відсотки річних на суму простроченої заборгованості у розмірі 64,90 грн.
Ухвалою від 02.05.2018 року, було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачеві за адресою його реєстрації.
У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано.
Сторони про справі, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у її відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, у звязку з чим ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2018 року визначений заочний розгляд по цій справі.
Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, враховуючи при цьому, що позивач не заперечував з приводу ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, ознайомившись зі змістом позовної заяви та дослідивши докази в справі у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України)
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України, визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором.
Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
У відповідності до частини першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки.
Позивачем, з метою врегулювання спору в досудовому порядку, було направлено ОСОБА_2, претензію про повернення боргу від 04.12.2017 р. ( а.с.8).
Станом на 23.01.2018 року грошові кошти відповідачем не повернуто.
Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (Правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові №6-50цс 16 від 24.02.2016 року).
Отже, дослідивши боргову розписку про отримання в борг грошових коштів, які видавалися відповідачу (боржнику) позивачем (позикодавцем), суд приходить до висновку, що між сторонами укладено письмовий договір позики, який в силу його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошових сум позичальнику, тому невиконання відповідачем грошових зобовязань у встановлені строки, свідчить про порушення ним права позивача, яке підлягає судовому захисту.
У свою чергу, приписами частини першої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманих ним грошових коштів належних до сплати кредиторові
Беручи до уваги той факт, що відповідач своєчасно не повернув позикодавцю грошові кошти, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції підлягають задоволенню в сумі 64,90 грн.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписок), відповідачем не було повернуто борг, в строк після пред'явлення вимоги про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивачки про стягнення заборгованості за договорами позики (розписками) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмір 740,80 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 15,625, 1046, 1047,1049-1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів задовольнити .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Вільногірського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак у відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області ОСОБА_3