Справа №: 272/334/18
Провадження НОМЕР_3/272/289/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

при секретарі - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, суд , -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер її чоловік ОСОБА_2, який постійно проживав у АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га., та для ведення особистого селянського господарства - 0,35 га. Житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності виданого Івницькою сільською радою, доказом передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_2 є рішення виконкому Івницької сільської ради народних депутатів від 11.04.1994 року. Державних актів на вищевказані земельні ділянки ОСОБА_2 за життя не виготовив. Згідно замірів земельних ділянок, їх фактична площа становить: ділянка для обслуговування житлового будинку - 0,25 га., ділянка НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства - 0,06 га., ділянка НОМЕР_3 для ведення особистого селянського господарства - 0,29 га.

Згідно статті 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, позивачка є спадкоємцем першої черги і прийняла спадщину у відповідності до статті 549, а саме фактично вступивши в управління спадковим майном, та частково реалізувала спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на присадибні ділянки, нотаріусом було відмовлено через відсутність на вищевказане майно правовстановлюючих документів. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст. 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв'язку зі смертю власника.

Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Івниця Андрушівського району Житомирської області по АДРЕСА_2, на земельну ділянку площею 0,06 га. для ведення особистого селянського господарства в селі Івниця Андрушівського району Житомирської області по вулиці АДРЕСА_3 та на земельну ділянку площею 0,29 га. для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_13, як на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Судовий збір з відповідача просить не стягувати.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, оскільки надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_2 (а.с.3). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб підтвердження факт родинних відносин, а саме, що позивачка, ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 (а.с.17). Згідно виданої від 01.03.2018 року Івницькою сільською радою Андрушівського району Житомирської області довідки, громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4. Разом з ним була зареєстрована та проживала дружина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_5 Андрушівського району Житомирської області, та земельні ділянки: площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель в АДРЕСА_6 та земельної ділянки площею 0,35 га. для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_7

Витягом з рішення 17 сесії 21 скликання Івницької сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 11 квітня 1994 року Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок, та додатками НОМЕР_2 та НОМЕР_3 до рішення, підтверджується факт передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель в АДРЕСА_6 та земельної ділянки площею 0,35 га. для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_8 (а.с.6,7). Державні акти на вказані ділянки за життя ОСОБА_2 не виготовлялися.

В ході розгляду справи судом встановлено, що фактична площа земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Івниця, вул. АДРЕСА_3,33, становить - 0,25 га., щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с.Івниця, то вона складається з двох окремих ділянок: ділянки НОМЕР_4 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_8 площею 0,06 га, ділянки НОМЕР_3 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_9 площею 0,29 га, що підтверджується план-схемою земельних ділянок (а.с.9). Згідно виданої виконкомом Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області довідки, земельна ділянка площею 0,29 га. для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_10 рахується за покійним ОСОБА_2 (а.с.10).

Позивачка, ОСОБА_1 у відповідності до статті 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року та прийняла спадщину шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Івницької сільської ради і матеріалами спадкової справи №202, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 (а.с.5, 36-47). Частково позивачці вдалося реалізувати спадкові права шляхом отримання 05 липня 2000 року свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_11 (а.с.36-47).

При зверненні позивачки до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на присадибні земельні ділянки, що знаходяться в с.Івниця, у його видачі було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с.18).

Зазначені обставини визнанні відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в пунктах 1, 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статі 30 ЗК України від 18.12.1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачка має право на спадкування майна спадкодавця, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити в зв'язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 82, 258, 259, 263, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 524, 529, 544, 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, ст.328 ЦК України, Постановою пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування",суд, -

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_12) право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Івниця, Андрушівського району Житомирської області по АДРЕСА_2, на земельну ділянку площею 0,06 га. для ведення особистого селянського господарства розташовану в селі Івниця Андрушівського району Житомирської області по вулиці АДРЕСА_3, та на земельну ділянку площею 0,29 га. для ведення особистого селянського господарства розташовану в АДРЕСА_13, як на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець