Справа № 587/1132/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді - Черних О.М., секретаря судового засідання Скрипка Соіна О.О., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (м. Суми, вул. Мірошниченко, 11/5) до ОСОБА_2 (с. Стецьківка, вул. Садова, 10/6, Сумського району, Сумської області), третя особа: ОСОБА_3 (м. Суми, вул. Мірошниченка, 11/5), про стягнення аліментів в порядку ст. 199 Сімейного кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 14 лютого 2000 року народився ОСОБА_3, батьком якого є відповідач по справі ОСОБА_2, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічної районної в м. Суми ради видано свідоцтво про народження серії 1-БП № 013492 від 20.03.2000 року. Окрім того, зазначила, що їх з відповідачем син ОСОБА_3 залишився проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 01.06.2011 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини. На даний час стягнення припинено в звязку з досягненням дитиною повноліття. Але на даний час син ОСОБА_3 навчається в Сумському будівельному коледжі на денній формі навчання на другому курсі, термін навчання складає чотири роки, не працює, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

З огляду на викладене вище, посилаючись на ст. ст. 198-199 СК України позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на час навчання на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі по 800,00 гривень, щомісячно, з дня предявлення позову, та до закінчення навчання або настання 23 річного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання надав пояснення, що викладені у відгуку на позовну заяву та просив у задоволені позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-БП № 013492, виданого 20.03.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічної районної вм. Суми ради, актовий запис № 227, ОСОБА_3 народився 14 лютого 2000 року, батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» -ОСОБА_2, у графі «мати» - ОСОБА_1.

Відповідно до рішення Сумського районного суду № 2-482/2011 року з відповідача ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6). На даний час стягнення припинено в звязку з досягненням сином ОСОБА_4 повноліття.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 є студентом 2-го курсу денного відділення в групі Б-22 за спеціальністю 192 «Будівництво та цивільна інженерія» спеціалізація «Будівництво та експлуатація будівель і споруд» Сумського будівельного коледжу. Закінчує навчання за навчальними планами 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою № 2029 від 14.02.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обовязок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, і зазначені обставини не спростовано позивачем, що у відповідача ОСОБА_2 знаходиться на утриманні мати-пенсіонер ОСОБА_1, що підтвердужється копіює пенсійного посвідчення, виданого Пенсійним фондом україни 16.02.2006 року та довідкою виконавчого комітету Стецьківської сільської ради № 391 від 14.05.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, і має наступний склад сімї: мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18, 20).

Також, на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 230032 від 14.05.2018 року (а.с. 19).

Крім того, відповідно до довідки № 41 від 18 травня 2018 року, виданою Сумським будівельним коледжем встановлено, що ОСОБА_3 навчається в Сумському будівельному коледжі за денною формою навчання, спеціальність «Будівництво та цивільна інженерія» за кошти обласного бюджету та отримує академічну стипендію (а.с. 17).

З огляду на викладене вище та з урахуванням наданих відповідачем доказів на підтвердження його матеріального (фінансового стану), а також стану здоровя, які (докази) не спростовано позивачем, вбачається, що відповідач не має фінансової можливості надавати допомогу повнолітньому сину, у звязку з продовженням останнім навчання.

Окрім того, позивач ОСОБА_1., звертаючись до суду з зазначеним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, не зазначила, що повнолітній син ОСОБА_3 проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні, що не підтверджено жодним доказом, поряд з цим, з наданих відповідачем доказів, судом встановлено, що повнолітня дитина ОСОБА_3 є студентом 2-го курсу денної форми навчання та отримує академічну стипендію, тим самим, відзначається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка і син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За викладених вище обставин, виходячи з положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, ст. ст. 182, 199, 200 СК України, а також приймаючи до уваги, що позивачем не додано доказів того, що ОСОБА_3 проживає разом з нею, а також позивачем не надано належних доказів того, що відповідач ОСОБА_2, маючи на утриманні матір-пенсіонера, малолітню дитину ОСОБА_5 має змогу надавати матеріальну допомогу своєму сину ОСОБА_3, який навчається в свою чергу за кошти обласного бюджету та отримує академічну стипендію, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі по 800,00 гривень, щомісячно, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову.

Відповідно до 141 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 81, 180, 184, 185, 199, 200 СК України, ст.263, 265, 280-282 суд ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (м. Суми, вул. Мірошниченко, 11/5) до ОСОБА_2 (с. Стецьківка, вул. Садова, 10/6, Сумського району, Сумської області), третя особа: ОСОБА_3 (м. Суми, вул. Мірошниченка, 11/5), про стягнення аліментів в порядку ст. 199 Сімейного кодексу України відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Черних