Справа № 2-392/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Андросович Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариства "ОТП Банк", на дії державних виконавців, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, мотивуючи свої вимоги тим, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження № 48683608 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2012, виданого 25.07.2013 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02.08.2006 року у розмірі 5 513 710, 10 гривень. Постановою головного державного виконавця Новак Г.М. від 11.09.2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника грошових коштів. Постановою державного виконавця Дяконома Н.М. від 15.07.2016 року призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» в особі ОСОБА_3 для участі у виконавчому провадженні. У подальшому на підставі звіту про незалежну оцінку майна боржника - житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, як предмет іпотеки, виставлене на реалізацію. Однак, відповідний звіт складений з порушенням норм Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки оцінка була здійснена без входження оцінювача до приміщення будинку, а тому не враховано елементи внутрішнього оздоблення помешкання, при оцінці суб'єктом оцінювання не було враховано деякі споруди (басейн, сауна…) та здійснено оцінку на основі не актуального технічного паспорту (після перепланування приміщень, було оформлено інший технічний паспорт). Крім того, його земельній ділянці не присвоєно кадастрового номеру, а тому, її продаж через електронні торги суперечить вимогам п. 10 Розділу ІІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2831/5. Однак, належна заявнику земельна ділянка виставлена на торги з зазначенням кадастрового номеру НОМЕР_1. Разом з тим, долучені до звіту про оцінку майна фотографії не відповідають дійсності, на них зафіксована чужа земельна ділянка (його сусіда ОСОБА_4). Крім того, на момент проведення електронних торгів - 24.02.2017 року, звіт про оцінку майна від 26.07.2016 року вже втратив свою чинність, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час проведення оцінки) звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 звертається до суду із даною скаргою, в якій просить поновити йому строк для оскарження дій державного виконавця; визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, спрямовані на звернення стягнення на належне позивачу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, через електронні торги на підставі звіту про незалежну оцінку даного майна, котрий виконаний у рамках виконавчого провадження № 48683608 суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» на підставі постанови державного виконавця від 15.07.2016 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання та на замовлення ПАТ «ОТП Банк»; зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві припинити звернення стягнення на належне позивачу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, через електронні торги на підставі звіту про незалежну оцінку даного майна, котрий виконаний у рамках виконавчого провадження № 48683608 суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» на підставі постанови державного виконавця від 15.07.2016 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання та на замовлення ПАТ «ОТП Банк»; зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві повторно провести об'єктивну оцінку належного позивачу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до вимог нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методів та оціночних процедур з метою подальшого його звернення стягнення в рамках виконавчого провадження № 48683608 за його реальною ринковою ціною.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.11.2017 року заборонено державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (м. Київ, вул. Виборзька, 32) вчиняти будь-які дії у рамках виконавчого провадження № 48683608 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2012, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором від 02.08.2006 року, щодо належних на праві власності ОСОБА_1 житлового будинку, загальною площею 831, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки, загальною площею 0, 11 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій він знаходиться, - на підставі звіту про незалежну оцінку даного майна, виконаного товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитне Брокерське Агентство" на підставі постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 15.07.2016 року, дата оцінки - 25.07.2016 року та заборонено Державному підприємству "СЕТАМ" (м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) вчиняти будь-які дії щодо реалізації в рамках виконавчого провадження № 48683608 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2012, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором від 02.08.2006 року, щодо належних на праві власності ОСОБА_1 житлового будинку, загальною площею 831, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки, загальною площею 0, 11 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій він знаходиться, - на підставі звіту про незалежну оцінку даного майна, виконаного товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитне брокерське агентство" на підставі постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 15.07.2016 року, дата оцінки - 25.07.2016 року.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2018 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23.11.2017 року скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги, шляхом накладення арешту на майно - відмовлено.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 повністю підтримав подану скаргу, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів.

Представник заінтересованої особи - ПАТ "ОТП Банк" - у судовому засіданні з вимогами скарги не погодився. Надав письмові заперечення на скаргу, відповідно до яких зазначив, що скаржником всупереч Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» оскаржуються дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а не державного виконавця. Крім того, скаргу подано з порушенням десятиденного строку на оскарження, а причини пропуску не є поважними. Звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача та повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. На підставі викладеного та необґрунтованості доводів скарги, представник заінтересованої особи просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження № 48683608 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2012, виданого 25.07.2013 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором від 02.08.2006 року у розмірі 672098, 63 доларів США.

Постановою головного державного виконавця Новак Г.М. від 11.09.2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника грошових коштів відповідно до вимог ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону, що діяв на той час).

На підставі ст. ст. 54, 57 Закону України «Про виконавче провадження» 05.07.2016 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна № 102/6, відповідно до якого проведено опис та накладено арешт на майно боржника, а саме: триповерховий цегляний будинок, загальною площею 831, 90 кв.м., житловою площею 327, 30 кв.м., розташований на земельній ділянці, що обнесена огорожею, разом із двома брамами для заїзду у двір та хвірткою; земельну ділянку, площею 0, 11 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Вказане майно розташоване за адресою: 08135, АДРЕСА_1.

13.07.2016 року представником ПАТ «ОТП Банк» Дворніцьким О.Б. подано заяву про призначення експертом у виконавчому провадженні ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» в особі директора ОСОБА_3

15.07.2016 року державним виконавцем Дяконом Н.М. винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» в особі директора ОСОБА_3

22.07.2016 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника зареєстровано арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1

26.08.2016 року на адресу відділу надійшов звіт про незалежну оцінку вартості майна від 26.07.2016 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство». Згідно цього звіту оціночна вартість майна станом на 25.07.2016 року складає 7 810 300, 00 грн., без урахування ПДВ.

16.09.2016 року представником боржника було подано заперечення щодо результатів оцінки майна та вимогу доручити проведення рецензування звіту про незалежну оцінку майна Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

04.10.2016 року державним виконавцем Дяконом Н.М. винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме Київський науково-дослідний інститут судових експертиз, та направлено на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вимогу щодо проведення рецензування звіту про оцінку майна звіт про незалежну оцінку вартості майна, складений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» від 25.07.2016 року.

17.10.2016 року, на виконання ухвали суду від 04.10.2016 року виконавче провадження зупинено.

31.10.2016 року державним виконавцем було отримано відповідь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про відмову у проведенні рецензування звіту про оцінку майна.

24.01.2017 року начальником Відділу примусового виконання рішень Подолянко І.А. направлено заявку № 53/6 (АСВП 48683608) до ДП «Сетам» для реалізації арештованого майна, яке належить ОСОБА_1, шляхом проведення електронних торгів.

26.01.2017 року ДП «Сетам» направлено до Відділу примусового виконання лист № 534/18-18-17, яким повідомлено наступну інформацію: реєстраційний номер лота (арештованого майна, яке належить ОСОБА_1) - 196635; відомості про предмет іпотеки - трьох поверховий цегляний будинок, загальною площею 831, 90 кв.м., на земельній ділянці К/Н НОМЕР_1, площею 0, 11 га за адресою: АДРЕСА_1.; день та час проведення електронних торгів - 24.02.2017 року о 09:00 год.; початкова ціна продажу майна - 7 810 300, 00 грн.

У своїх вимогах ОСОБА_1 вказує про незаконність звіту про незалежну оцінку майна від 26.07.2016 року, що виразилися в низці порушень, як Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» так і Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Нормами статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановлений виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено при розгляді справи, державні виконавці при виконанні судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 діяли у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до вимог ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» 11.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 32 Закону визначено, що заходами примусового виконання є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

На підставі вищевказаної статті державним виконавцем 15.07.2016 року було залучено ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» в особі директора ОСОБА_3 для оцінки майна, яке 05.07.2016 року було описане та на яке накладено арешт, а саме: триповерховий цегляний будинок, загальною площею 831, 90 кв.м., житловою площею 327, 30 кв.м., розташований на земельній ділянці, що обнесена огорожею разом із двома брамами для заїзду у двір та хвірткою; земельну ділянку, площею 0, 11 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Вказане майно розташоване за адресою: 08135, АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» суб'єкти оціночної діяльності мають право: доступу до майна, що оцінюється, документації та іншої інформації, яка є необхідною або має суттєве значення для оцінки; отримувати роз'яснення та додаткові відомості, необхідні для проведення оцінки майна, майнових прав та складання звіту про оцінку майна, від замовника оцінки та інших осіб щодо інформації, яка містить державну або комерційну таємницю, за наявності у суб'єкта оціночної діяльності (оцінювачів, які працюють у його штатному складі) відповідного дозволу або угоди про конфіденційність інформації; відмовитися від проведення оцінки майна у разі виникнення обставин, які перешкоджають проведенню об'єктивної оцінки, у тому числі будь-яких форм примусу; страхувати свою відповідальність перед третіми особами, пов'язану з оціночною діяльністю; залучати додатково у разі необхідності до участі у проведенні оцінки майна інших оцінювачів або інших фахівців, а також суб'єктів підприємницької діяльності; оскаржувати дії посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, рішення Екзаменаційної комісії в судовому порядку.

Пунктами 35, 36, 37, 38 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, передбачено, що оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур.

Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеній меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об'єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки.

Неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов'язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об'єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. Національними стандартами можуть передбачатися також інші випадки обмежень щодо застосування певних методичних підходів для визначення ринкової вартості та неринкових видів вартості об'єктів оцінки.

Застереження та обмеження щодо використання результатів оцінки об'єкта оцінки зазначаються у звіті про оцінку майна.

Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об'єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

З звіту про незалежну оцінку майна - житлового будинку, загальною площею 831, 9 кв.м., розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Франка Івана, 10, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0, 11 га та належить на праві приватної власності ОСОБА_1, вбачається, що суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» було здійснено оцінку майна у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» та Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Суб'єктом оціночної діяльності було проведено оцінку із врахуванням п. 38 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та застосовані наступні методичні підходи: порівняльний, витратний та дохідний.

Відповідно до п. 52, 53, 54 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об'єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об'єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об'єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об'єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об'єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об'єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби - застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

З огляду на звіт про незалежну оцінку майна суб'єктом оціночної діяльності було проаналізовано всі наявні інформаційні джерела про об'єкт оцінки для здійснення об'єктивної оцінки майна.

Крім того, в розділі 2 «Загальні положення та обмеження» звіту про незалежну оцінку від 26.07.2016 року вказано, що зовнішній огляд був проведений в присутності Замовника. Доступу до внутрішніх приміщень надано не було. Ідентифікація об'єкта оцінки проводилась на підставі наданих замовником світлокопій документів. Кадастровий номер оцінюваної земельної ділянки представлений не був, для розрахунків коригувань як місце розташування прийнято юридичну адресу ділянки.

З цього слідує, що суб'єкт оціночної діяльності не мав можливості провести оцінку внутрішнього оздоблення житлового будинку та внутрішніх приміщень домоволодіння, оскільки заявник не надав доступу до відповідних приміщень, а тому суд вважає, що відповідні дії заявника були здійсненні для того, щоб в майбутньому маніпулювати фактами та мати можливість для оскарження тих чи інших висновків суб'єкта оціночної діяльності.

Доводи заявника щодо того, що суб'єктом оціночної діяльності використовувався неналежний технічний паспорт, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки наданий ОСОБА_1 «новий» технічний паспорт також датується 29.06.2006 року, як і той, який використовував суб'єкт оціночної діяльності під час оцінки майна (відповідні технічні паспорти є аутентичними).

Також суд критично ставиться до позиції заявника щодо того, що суб'єктом оціночної діяльності було здійснено оцінку не земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1, а іншої, (у звіті та постановах державного виконавця вказаний кадастровий номер НОМЕР_1, однак належній ОСОБА_1 земельній ділянці кадастровий номер не присвоювався), виходячи з наступного.

Аналізуючи розділ 2 звіту та звіт в цілому, суд вбачає, що кадастровий номер оцінюваної ділянки представлений суб'єкту оціночної діяльності не був та не використовувався останнім під час оцінки.

Відповідно до листа від 20.02.2017 року № 53/6, направленого Відділом примусового виконання на адресу ОСОБА_1, слід вважати помилковим зазначення кадастрового номеру земельної ділянки НОМЕР_1 в матеріалах виконавчого провадження, так як останній не має відношення до предмета іпотеки за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» було здійснено оцінку земельної ділянки, площею 0, 11 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відповідна ділянка повністю відповідає наданому заявником державному акту на право приватної власності на землю № 005669.

Разом з тим, пунктом 16 Національного стандарту № 1 передбачено, що визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об'єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз'яснення та застереження. При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об'єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

З вищевказаного випливає, що твердження заявника, що суб'єктом оціночної діяльності було порушено п. 16 Національного стандарту № 1, оскільки при застосуванні порівняльного методу було взято аналогічні домоволодіння із одного Інтернет - ресурсу є хибним, оскільки в зазначеному пункті відсутнє застереження щодо заборони використання інформації з одного ресурсу, а доказів того, що інформація з Інтернет - ресурсу, який було використано суб'єктом оціночної діяльності при оцінці, не є достовірною, суду надано не було.

Вищевикладене дає підставу суду стверджувати, що позиція заявника щодо неналежності та незаконності звіту про незалежну оцінку майна від 26.07.2016 року є такою, що не відповідає дійсності, оскільки звіт був складений у відповідності до чинних, на момент оцінки, норм законодавства України.

Крім того, суд не бере до уваги Експертний висновок-довідку про вартість нерухомого майна від 17.07.2017 року, оскільки при його дослідженні суд прийшов до висновку щодо його неналежності з огляду на те, що оцінювач не підкріплює свої висновки жодним доказом, не зрозуміло звідки були взяті вихідні дані при застосуванні порівняльного методичного підходу, проігнорований витратний підхід та частково дохідний.

Що стосується тверджень заявника щодо неможливості здійснювати звернення стягнення на його земельну ділянку, оскільки їй не присвоєно кадастрового номеру, то суд дійшов наступного.

Згідно з п. 10 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, якщо реалізації підлягає земельна ділянка, в інформації про майно додатково зазначаються: місце розташування земельної ділянки; розмір земельної ділянки; правовий режим земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; обмеження на використання земельної ділянки (установлені на підставі містобудівних та санітарних норм і правил, включаючи архітектурно-планувальні, технічні, екологічні умови); наявність комунікацій.

З вищезазначеного слідує, що при реалізації арештованого майна (земельної ділянки), кадастровий номер додатково зазначається в інформації про майно. Застережень щодо заборони реалізації земельної ділянки при відсутності кадастрового номеру в зазначеному Порядку немає, а тому відповідне твердження заявника є хибним та таким, що не вірно трактує норми законодавства України.

Також, заявник в скарзі посилається на те, що оцінка втратила свою чинність та необхідно провести нову оцінку, оскільки звіт не був рецензований та пройшло 6 місяців з дня проведення оцінки.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року) у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Як вбачається з постанови державного виконавця від 04.10.2016 року представник боржника подав заперечення проти результатів оцінки майна та просив доручити проведення рецензування звіту про належну оцінку майна від 26.07.2016 року саме КНДІСЕ.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем було здійснено всі залежні від нього дії для рецензування звіту від 26.07.2016 року, оскільки на підставі постанови 04.10.2016 року він був направлений до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Іншим чином зобов'язати КНДІСЕ провести рецензування звіту державний виконавець позбавлений будь-якої можливості.

Крім того, дата завершення складання звіту є 26.07.2016 року, а передачу майна для реалізації було здійснено 24.01.2017 року, тобто в строк визначений ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується заявкою (АСВП 48683608) Відділу примусового виконання рішень № 53/6 від 24.01.2017 року.

З викладеного слідує, що вказані доводи заявника є необґрунтованими, а тому звіт про незалежну оцінку майна від 26.07.2016 року був чинним на момент передачі арештованого майна на реалізацію.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Крім того, у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Всі інші доводи, викладені в скарзі, не спростовують обставин встановлених судом під час розгляду справи та не беруться до уваги.

Зважаючи на вимоги діючого законодавства, встановлені по справі обставини, досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що дії державних виконавців повністю відповідали вимогам діючого законодавства, їх рішення були прийняті в межах повноважень та закону, жодні права чи свободи заявника порушено не було, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариства "ОТП Банк", на дії державних виконавців - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п′ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали був виготовлений 17 травня 2018 року.

Головуючий: