АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1735/18 Справа № 201/521/17 Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М. П. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Куценко Т.Р., Пищиди М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича до ОСОБА_3, треті особи - Національний банк України про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Національний банк України про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 05 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 18022, відповідно до умов якого останньому надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 368 570,00 грн. із встановленням процентної ставки у розмірі 17,9 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 05 жовтня 2016 року на умовах, визначених договором. На підставі укладеного між ПАТ «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договору про відступлення прав вимоги останнє набуло право вимоги за кредитним договором № 18022 від 05 жовтня 2011 року. Попри взяті на себе зобов'язання позичальник не виконував умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у зв'язку із чим станом на 20 грудня 2016 року у ОСОБА_3 наявна заборгованість у розмірі 158 759,24 грн. У зв'язку із зазначеним позивач просив стягнути на користь банку з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також витрати зі сплати судового збору (а.с.3-7).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича до ОСОБА_3, треті особи - Національний банк України про стягнення заборгованості - задоволенні.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б) заборгованість за кредитним договором № 18022 від 05 жовтня 2011 року у сумі 158 759 грн. 24 коп., з яких 103 807,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25 806,11 грн. - заборгованість за відсотками, 29 145,82 грн. - пеня.

Також вирішено питання щодо судових витрат ( а.с. 75-78).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суд 1 інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа (а.с. 108-110).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що 05 жовтня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 18022, відповідно до умов якого останньому надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 368 570,00 грн. із встановленням процентної ставки у розмірі 17,9 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 05 жовтня 2016 року на умовах, визначених договором (а.с. 8-15, 16, 17).

Між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» 02 грудня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого останнє набуло право вимоги за, в тому числі, кредитним договором № 18022 від 05 жовтня 2011 року, укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3, що підтверджується зазначеним договором, копія якого наявна в матеріалах справи, а також додатком до акту приймання- передачі прав вимоги (а.с. 23-25, 26).

Попри взяті на себе зобов'язання позичальником не виконуються умови кредитного договору № 18022 від 05 жовтня 2011 року стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у зв'язку із чим за розрахунком позивача станом на 20 грудня 2016 року заборгованість відповідача за цим договором становить: 103 807,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 25 806,11 грн. - заборгованість за відсотками; 29 145,82 грн. - пеня (а.с. 21-22).

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що відповідачі належним чином не виконували свої зобов'язання у зв'язку із чим станом на 20.12.2016 року виникла заборгованість, яка становить 158 759,24 грн.. і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права й ґрунтуються на вимогах закону та змісті договорів.

Так, статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

А згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно належним чином не виконував зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, передбачені договором та законом, позивач, скориставшись своїм правом вимоги повернення кредиту, правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, належним чином обґрунтувавши його й надавши відповідний розрахунок заборгованості, яка й підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано посилання позивача щодо отримання кредитних коштів в зазначеному розмірі, до тепер в повному обсязі згідно умов договору кредитні кошти не повернуті, зобов'язання за договором не припинено, а тому він повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

У справі, яка переглядається, встановлено, що кредитний договір підписаний відповідачем, який мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, а його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору погодився з запропонованими умовами та в подальшому виконував його протягом тривалого часу.

Відповідач, в порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів та не вказав на них під час розгляду справи щодо припинення зобов'язання його виконанням, проведеним належним чином, не спростував розмір заборгованості, як і не надав доказів на спростування розрахунку, наданого позивачем, а тому доводи апелянта щодо незгоди з розрахунком заборгованості є безпідставними, а суд 1 інстанції обґрунтовано стягнув суму заборгованості за договором, згідно розрахунку наданого позивачем.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: