Справа № 219/9943/17
Провадження № 2-о/219/865/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого-судді Любчика О.В.

секретаря Єлісеєвої С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що 18 серпня 2017 народила дитину жіночої статі в пологовому відділенні в м. Луганську. З метою зареєструвати факт народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини вона звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проте їй було відмовлено, оскільки для підтвердження факту народження дитини предявлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просить суд встановити факт народження ОСОБА_1 18 серпня 2017 року дитини жіночої статі в м. Луганськ Луганської області.

До судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи в її відсутність на задоволенні заяви наполягає та просить встановити факт народження дитини.

Заінтересована особа до судового засідання не направила свого представника, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Серед таких юридичних фактів у п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України визначений факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як зазначено в ст. 257-1 ч. 1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

В судовому засіданні встановлено, що листом № 15.14.93-4186 від 12.09.2017 р. Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації народження дитини на підставі того, що надані заявником документи, які не відповідають формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024.

На підтвердження факту народження дитини ОСОБА_1 суд приймає такі докази, надані заявником.

Згідно медичного свідоцтва про народження № 684 від 18 серпня 2017 р., ОСОБА_1 у пологовому відділенні ЛРКБ 18 серпня 2017 року о 20 годині 25 хвилиннародила дитину жіночої статті вагою 3200г. Медичне свідоцтво підписане лікарем .

Крім цього, суд бере до уваги додану до заяви копію витягу епікризу з історії пологів № 841, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в Перинатальному Центрі з 08 серпня 2017 року по 22 серпня 2017 року, яка 18 серпня 2017 року о 20 голині 25 хвилин народила дитину жіночої статті вагою 3200 гр., ріст 50 см.; виписку епікриз з історії пологів № 18171/690, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в ОПБ та ЕГП ПЦ ГУ « ДРКБ» з 07 липня 2017 року по 12 липня 2017 року вагітність 34-35 тижнів; протокол ультразвукового дослідження ОСОБА_1, відповідно до якого вагітність 35 тижнів 1 день, строк пологів 16 серпня 2017 року.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, суд вважає за необхідне, вирішуючи питання щодо оцінки доказів по справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади.

Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Згідно з пп.1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області - м. Луганськ, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Луганська Луганської області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

У відповідності до ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Враховуючи зазначене, суд приймає до уваги те, що в резолютивній частині ухваленого в порядку статті 257-1 ЦПК України рішення суду обовязково мають бути вказані дані про дату і місце народження дитини, її стать, а також відомості про батьків.

При цьому зазначення у судовому рішенні імені дитини не є обовязковим, оскільки імя дитини може бути зазначене батьками безпосередньо під час державної реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Такий висновок узгоджується з частиною другою статті 259 ЦПК України, згідно з якою рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні встановлений факт народження ОСОБА_1, 01 липня 1994 року дитини жіночої статі в місті Луганську Луганської області, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 60, 212-215, 223, 234, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити .

Встановити факт народження 18 серпня 2017 року дитини жіночої статі в місті Луганську Луганської області, мати дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Горлівка Донецької області Україна.

Рішення, відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Любчик