Номер провадження 2/754/1129/17
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Ленській Т., Полярної М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа: Служба у справах дітей Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі у вихованні,

в с т а н о в и в :

14.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 в якому просила позбавити відповідача батьківських прав в відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 Також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_2 з 2008 проживає окремо, самоусунувся від виховання дітей, не приймає участь в їх навчанні, оздоровленні, не проявляє щодо дітей батьківської турботи, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей і повністю припинив за своєю ініціативою родинний зв'язок з синами.

08.12.2016 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1, якій позивач просить зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, визначити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні дітей. Свої вимоги мотивував тим, що бажає брати участь у вихованні дітей, а ОСОБА_1 налаштовує дітей проти нього.

В судовому засіданні ОСОБА_1, її представник первісну позовну заяву підтримали, просили її задовольнити. Зустрічну позовну заяву не визнали, пояснили, що ОСОБА_2 продовжує ухилятися від матеріального забезпечення дітей, крім того діти не заперечують проти позбавлення його батьківських прав.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні первісний позовне визнав частково. Пояснив, що його довіритель бажає приймати участь у матеріальному утриманні дітей, проте через існування іншої сім'ї, двох дітей на утриманні від другого шлюбу, перебування дружини у декретній відпустці має змогу сплачувати 600 грн на місяць на кожну дитину. Щодо позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав заперечує повністю, оскільки ОСОБА_2 має бажання продовжувати підтримувати стосунки з дітьми, спілкуватися з ними, допомагати, брати участь у вихованні. Крім того з 2008 року він продовжував матеріально допомагати дітям. Зустрічну позовну заяву просив задовольнити з обставин викладених у зустрічний позовній заяві.

Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в судовому засіданні посилаючись на висновки Служби у справах дітей просив позов ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі у вихованні залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 29.03.2001 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2013 шлюб між сторонами було розірвано.

Фактично ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перестали проживати разом та вести спільне господарство з 2008 року, що сторонами не оспорюється.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків - ОСОБА_2 не бачиться з дітьми, не спілкується, не цікавиться їх життям та навчанням, матеріальну допомогу не надає. Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 зауважив, що з батьком спілкуватися не хоче, батько не цікавиться а ні ним, а ні молодшим братом, уваги не приділяє, не спілкується, мати вимушена повністю утримувати їх з братом самостійно. Також, як свідки так і ОСОБА_3 зазначили, що жодних перешкод в спілкуванні відповідача та дітей позивачем та її родиною не створювалось, спілкування припинилось виключно за бажанням відповідача.

Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом із матір'ю - ОСОБА_1.

Оскільки сторони в добровільному порядку не визначилися в питанні матеріального утримання дітей, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обгрунтованими.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1000 грн 00 коп щомісячно на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття.

Щодо позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав суд враховує наступне.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

А, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.п.15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства пр. розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Як слідує із матеріалів справи, заперечуючи проти позбавлення його батьківських прав на дитину, відповідач ОСОБА_2посилається на те, що він не має можливості займатися вихованням дитини, оскільки мати дітей, після розірвання стосунків налаштовує дітей проти нього, через що діти і бажають позбавити батьківських прав.

Одночасно суд не бере до уваги висновок від 20.02.2017 року Деснянськоїрайонної в місті Києві державної адміністрації, яка вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 через те, що батько нехтує своїми обов'язками по вихованню та навчанню дітей, не проявляє щодо них батьківської турботи, не цікавиться їх життя та здоров'ям, не утримує матеріально.

При цьому, відповідач не ухиляється від матеріального утримання дітей, оскільки в міру своїх матеріальних статків, сплачує аліменти на утримання дітей.

З наданих ОСОБА_2 квитанцій вбачається, що останній з 2010 року періодично переказував грошові кошти на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільних дітей. Останній переказ грошових коштів було здійснено 31.05.2017.

З урахуванням обставин справи суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем обов'язків по вихованню дитини, який протягом останніх років не знайшов можливості зустрітись з дітьми та безпосередньо поспілкуватись з ними, поцікавитись їх життям та здоров'ям тощо.

Крім того, відповідачем за зустрічним позовом не надано суду доказів чинення йому перешкод матір'ю дітей ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми.

Між тим, враховуючи, що відповідач бажає брати участь у житті своїх дітей, а позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав.

З урахуванням встановлених обставин справи, особи відповідача, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_2заходи попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей, а контроль за виконанням ним своїх обов'язків покласти на органи опіки та піклування.

Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до вимог ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

З висновку від 08.06.2017 Деснянськарайонна в місті Києві державна адміністрація вважає за доцільне відмовити ОСОБА_2 у вставлені графіку зустрічей з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

ОСОБА_2, його представникв судовому засіданні не надали будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 перешкоджала йому у спілкуванні з дітьми, а самі твердження ОСОБА_2 про те, що він мав бажання брати участь у вихованні дітей та спілкуватися з ними, однак не міг, оскільки колишня дружина йому перешкоджала у цьому налаштовуючи синів проти нього підтверджені не були та спростовуються показами ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, зустрічна позовна ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі у вихованні задоволенню не підлягає.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення аліментів, з відповідача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по справі, які складаються з суми судового збору - 640 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 60-62, 88, 202, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа: Служба у справах дітей Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі у вихованн залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :

.