Справа № 368/1582/14-ц
Провадження № 2 п/368/6/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Широкоступ К.М.

З участю учасників цивільного процесу:

Представник позивача - ОСОБА_1

Відповідач - ОСОБА_2

Представник відповідача - ОСОБА_3

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15 серпня 2014 року у цивільній справі № 368/1582/14 ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.08.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, ( а.с., 2, 3), в якій позивачка просила суд винести рішення, яким:

- розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 01 березня 2013 року Оболонським районним управлінням юстиції у м. Києві, відділ РАЦС, актовий запис № 217;

- після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «Шкляр».

06.08.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 15.08.2014 року, ( а.с., 8).

В судовому засіданні, яке відбулося 15.08.2014 року позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги уточнила, та просила суд місцем проживання неповнолітньої дитини визначити її місцем проживання, ( а.с., 12).

15.08.2014 року Кагарлицьким районним судом винесено заочне рішення, ( а.с., 13 16), на підставі якого:

- уточнений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задоволено.

Шлюб, зареєстрований 01 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином України, та ОСОБА_2 ( дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянкою України, паспорт серії СТ 349282, виданий 15 квітня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, свідоцтво про шлюб серії 1 БК № 213613, видане 01 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 217, - розірвано.

Після вступу рішення в законну силу ОСОБА_4 повернуто дошлюбне прізвище, - «Шкляр».

Після вступу рішення в законну силу місцем проживання неповнолітньої дитини, - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, свідоцтво про народження серії І ОК № 251350, яке видане 06 серпня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, визначено місцем проживання матері, -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянки України.

Роз»яснено порядок та умови оскарження судового рішення.

15.08.2014 року копія заочного рішення Кагарлицького районного суду від 15.08.2014 року в справі № 368/1582/14 ц була отримана відповідачем, - ОСОБА_2, що підтверджується власноручно розпискою відповідача, ( а.с., 18).

02.09.2014 року відповідачем ОСОБА_2 повторно отримано копію рішення Кагарлицького районного суду від 15.08.2014 року в справі № 368/1582/14 ц, ( а.с., 20).

27.06.2017 року позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Кагарлицького районного суду від 15.08.2014 року в справі № 368/1582/14 ц, ( а.с., 24 25).

04.07.2017 року апеляційним судом Київської області винесено ухвалу, ( а.с., 33 34), на підставі якої:

- відмовлено ОСОБА_2 в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15 серпня 2014 року.

Роз»яснено порядок та умови оскарження ухвали суду.

13.07.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, ( а.с., 37 38), в якій відповідач просив суд винести ухвалу, на підставі якої:

- поновити строк на подання заяви про скасування заочного Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15.08.2014 р.;

- скасувати заочне Рішення Кагарлицького районного суду м. Києва від 15.08.2014 р. в частині задоволення позовних вимог відносно визначення місця проживання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в частині визначення місця проживання дитини. В решті рішення залишити без змін.

Свої вимоги щодо перегляду заочного рішення Кагарлицького районного суду від 15.08.2014 року в справі № 368/1582/14 ц відповідач ОСОБА_2 в мотивувальній частині заяви обґрунтовує наступним:

- заочним Рішенням Кагарлицького районного суду від Київської області 15.8.2014 р. задоволено позов ОСОБА_4 щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання спільної дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6

Він не погоджується із таким рішенням в частині задоволення вимог щодо визначення місця проживання дитини, оскільки таке рішення було винесено без повідомлення його.

Крім того, в частині задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини суд та позивач не залучили третьою особою орган опіки та піклування (відповідно до вимог ст. 19 СК України), який має надати висновок щодо доцільності визначення місця проживання сина із матір'ю, рішення відступає від принципу рівності батьків на виховання дитини. В матеріалах справи відсутні докази, через які суд приходить до висновку про те, що у матері дитини створені кращі умови, ніж у батька. Обстеження житлово-побутових умов не проводилось, висновок органу опіки не складався. Рішення суду містить прізвище позивача "ОСОБА_8І.", яка взагалі не є стороною по справі.

При цьому матір не виховує сина особисто, матір працює в м. Києві, зранку з 06:00 ранку, залишаючи їхнього малолітнього сина з бабусею до вечора. Бабуся вихованням дитини не займається, оскільки має свого неповнолітнього сина шкільного віку.

Таке рішення порушує його права на особисте спілкування із дитиною, оскільки права батька та матері до дитини рівні відповідно до Сімейного Кодексу України - ст.. 153, 154, 155, 157 СКУ (Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Вирішення батьками питань щодо виховання дитини: питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.)

У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці в тому числі і Україна, зобовязані забезпечувати дотримання прав дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, а також підтримання на регулярній основі особистих відносин і прямих контактів з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

24.08.2014 р. ним було подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції на рішення Кагарлицького районного суду від 15.08.2014 р. (відправлено поштою цінним листом), але було помилково зазначено невірну адресу суду, через що потове відправлення із вкладеною апеляційною скаргою на рішення вчасно не потрапило до суду першої інстанції та згодом до Апеляційного суду Київської області. Про те, що апеляційна скарга з поштовим відправленням не була доставлена в суд першої інстанції йому стало достеменно відомо в червні 2017 року, до цього часу я вважав що апеляційна скарга має бути розглянута в суді та він має бути повідомлений вже про винесене рішення.

04.07.2017 р. Апеляційним судом Київської області було винесено ухвалу про повернення апеляційної скарги відповідачу, оскільки заочне рішення має бути оскражено відповідачем спочатку в порядку ст. 224 ЦПК України, в вже потім в порядку апеляційного оскарження.

13.07.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання заяви про перегляд заочного рішення був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 42).

24.07.2017 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, та призначено справу до слухання, ( а.с., 43).

В судовому засіданні, яке відбулося 26.09.2017 року, відповідач ОСОБА_2 вимоги, викладені в заяві, підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви про перегляд заочного рішення.

Зазначив також, що не отримував копії позовної заяви з додатками до неї, та не отримував копію ухвали суду про відкриття провадження у справі.

В судовому засіданні, яке відбулося 26.09.2017 року, представник відповідача, - адвокат ОСОБА_3 вимоги, викладені в заяві, підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви про перегляд заочного рішення.

В судове засідання, яке відбулося 26.09.2017 року, позивачка ОСОБА_4 не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 26.09.2017 року, представник позивачки, - адвокат ОСОБА_1 заперечувала проти скасування заочного рішення, так як вважає вимоги відповідача не обґрунтованими.

Суд вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду в загальному порядку, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, та застосування до них норм права.

Так, в матеріалах справи міститься реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції за 07.08.2014 р. по Кагарлицькому районному суду, ( а.с., 10), з якого вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 поштовим відправленням було направлено копію ухвалу суду про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками до неї.

Проте, в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, що, звісно, ставить під сумнів факт отримання відповідачем ОСОБА_2 копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками до неї.

За таких умов, суд вважає, що під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не мав змоги в повній мірі використати права, які передбачені ст.ст. 27, 31 ЦПК України, як сторона у справі, та, відповідно, захистити свої законні права, та інтереси, зокрема, в частині визначення місця проживання дитини, що, на думку суду, є підставою для скасування заочного рішення, та застосування положень ч. 1 ст. 232 ЦПК України.

Крім того, суд вважає, що при новому розгляду справи слід на підставі ст. 19 СК України залучити до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - орган опіки та піклування, так як спір стосується визначення місця проживання дитини, що, на думку, є підставою для застосування положень ч. 1 ст. 232 ЦПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Що стосується вимоги відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення лише в частині, то це не передбачено чинним ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 208, , 209, 210, п. 2 ч. 3 ст. 231, ч. 1 ст. 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15 серпня 2014 року у цивільній справі № 368/1582/14 ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити частково.

Заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15 серпня 2014 року у цивільній справі № 368/1582/14 ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - скасувати.

Призначити слухання справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до розгляду в загальному порядку на 15 год. 00 хв. 06.10.2016 року в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3.

Ухвала на підставі ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Закаблук