Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2017 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юр»ївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа по справі - Олексіївська сільська рада Юр»ївського району Дніпропетровської області,

про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язання вчинити нотаріальну дію,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язання вчинити нотаріальну дію, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що він 26.04.2017 року звернувся до Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, однак, нотаріусом Юр'ївської державної нотаріальної контори Пасевіним А.О. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що 13.05.2017 року винесено відповідну постанову.

Позивач вважав, що відмова нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину та винесена у зв'язку з цим постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2017 року є незаконною, оскільки на час смерті батька позивач разом з останнім спільно проживав за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідками виконкому Олексіївської сільської ради Юр'ївського району № 201 від ІНФОРМАЦІЯ_4 та № 62 від 23.01.2014 року, а також було встановлено рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2010 року по цивільній справі № 2-21-2010 в мотивувальній частині якого зазначено, що позивач постійно проживав з батьком, а відтак, як зазначав позивач, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину.

В той же час у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено з посиланням на ч. 1 ст. 1272 ЦК України на підставі пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини, незважаючи на те, що нотаріусу позивачем були надані копії довідок виконкому Олексіївської сільської ради Юр'ївського району від ІНФОРМАЦІЯ_4 № 201 та від 23.01.2014 року № 62, а також рішення Юр'ївського районного суду в цивільній справі № 2-21-2010, яким нотаріус не надав жодної правової оцінки.

За таких обставин позивач вказуючи, що позбавлений можливості реалізувати свої права на успадкування майна, посилаючись на ст. ст. 118, 119 ЦПК України, просив скасувати постанову нотаріуса Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Пасевіна А.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2017 року та зобов'язати останнього видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на майно у вигляді земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник останнього ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги повністю підтримали.

Відповідач по справі Юр'ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, в якій щодо визнання чи невизнання позовних вимог нічого не зазначили (ас. 134).

Третя особа по справі Олексіївська сільська рада Юр'ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, при цьому просили розгляд справи провести в їх відсутності та проти задоволення позовних вимог заперечували, при що зазначили у відзиві на позовну заяву (ас. 70-72).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та третьої особи по справі, проти чого позивач та представник останнього в судовому засіданні не заперечували.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника останнього ОСОБА_2, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши письмові матеріали додані до справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного:

- згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (ас. 8), при цьому за життя останній залишив заповіт, зареєстрований 29.10.2004 року в реєстрі за № 89 та посвідчений секретарем Олексіївської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області , згідно якого належний йому державний акт серії НОМЕР_2 на право приватної власності на землю заповідав ОСОБА_1 (ас. 9).

З матеріалів спадкової справи № 23/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (ас. 135-149) та додатково наданих Юр'ївською державною нотаріальною конторою матеріалів (ас. 159-163) вбачається, що позивач ОСОБА_1 подав до Юр'ївської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, що датована 25.04.2017 року та зареєстрована як така, що надійшла до Юр'ївської державної нотаріальної контори 26.04.2017 року, згідно якої просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на майно у вигляді земельної ділянки на підставі Державного акту належного померлому серії НОМЕР_3 (ас. 160), при цьому в заяві зазначав, що на час смерті батька разом з останнім проживав в АДРЕСА_1 на підтвердження чого надав нотаріусу довідки виконкому Олексіївської сільської ради Юр'ївського району № 201 від ІНФОРМАЦІЯ_4 та № 62 від 23.01.2014 року як доказ щодо спільного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього, а також зазначив, що 09.02.2010 року Юр'ївським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення в цивільній справі № 2-21-2010 в мотивувальній частині якого зазначено, що позивач постійно проживав з батьком, копію якого також долучив до вищевказаної заяви.

Постановою державного нотаріуса Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Пасевіна О.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2017 року за вихідним № 275/02-31 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого ОСОБА_3 у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини (ас. 163).

З мотивувальної частини вказаної постанови також вбачається, що нотаріус не тільки зазначив, що позивачем як спадкоємцем за заповітом пропущений встановлений ст. 1272 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, а й вказано про те,

що позивачем не надано документів, які б беззаперечно свідчили або підтверджували факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останнього.

Відтак, фактичною відмовою у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого ОСОБА_3 стало дві обставини, а саме пропуск позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини та ненадання нотаріусу документів, які б беззаперечно свідчили та підтверджували факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем на момент смерті останнього.

Та обставина, що позивач в шестимісячний строк, встановлений ст. 1272 ЦК України, після смерті спадкодавця не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не оспорювалась останнім в судовому засіданні та відповідно до рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Олексіївської сільської ради Юр'ївського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 було відмовлено (ас. 12-14), при цьому вказане рішення набрало чинності та не скасовано, що сторони підтвердили в судовому засіданні.

Відтак, відмова нотаріуса у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 з тієї підстави, що останній пропустив строк для подання заяви щодо прийняття спадщини, встановлений ст. 1272 ЦК України, з огляду на вищевказане наявне рішення суду є правомірною.

Щодо доводів позивача про спільне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що не було враховано нотаріусом при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2017 року, суд зазначає наступне:

- так, відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України , він не заявив про відмову від неї.

Згідно п.п. 3.21, 3.22 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 року за № 282/20595 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Так, позивач та представник останнього в судовому засіданні наголошували на тому, що надали нотаріусу на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини копію довідки Олексіївської сільської ради Юр'ївського району № 201 від ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно якої позивач ОСОБА_1 дійсно проживав з батьком ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (ас. 161) та копію довідки Олексіївської сільської ради № 62 від 23.01.2014 року, згідно якої ОСОБА_1 дійсно проживав спільно з батьком ОСОБА_3 на момент його смерті (ас. 162), які, як стверджували позивач та представник останнього, не були прийняті нотаріусом до уваги та останнім не надана жодна правова оцінка.

Згідно п. 1 гл. 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 № 23/2017 вбачається, що в такій , окрім зазначених позивачем довідок, також міститься довідка за № 128 від 11.05.2017 року видана головою Олексіївської сільської ради Юр'ївського району Земляною А.І. на запит нотаріуса Пасевіна А.О. № 252/02-14 від 03.05.2017 року, згідно якої ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав за адресою АДРЕСА_1 з дружиною ОСОБА_12, яка в свою чергу померла ІНФОРМАЦІЯ_5, при цьому, крім вищевказаного подружжя за даною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав відповідно до по господарської книги № 4 за 2001 - 2005 роки, домоволодіння 31/03, особовий рахунок НОМЕР_4 (ас. 149).

Відтак, незважаючи на наявність в матеріалах спадкової справи копій довідок Олексіївської сільської ради Юр'ївського району наданих позивачем № 201 від ІНФОРМАЦІЯ_4 та № 62 від 23.01.2014 року (ас. 161, 162) , в яких стверджувалося, що позивач проживав разом з батьком ОСОБА_3 на момент смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4, в матеріалах цієї ж спадкової справи містилася і довідка Олексіївської сільської ради Юр'ївського району № 128 від 11.05.2017 року зі змісту якої вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 за даними по господарської книги № 4 за 2001 - 2005 роки ніхто окрім ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та його дружини ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, не проживав та не був зареєстрований (ас. 149).

Отже, наявність у спадковій справі різних за змістом довідок , виданих органом місцевого самоврядування за місцем мешкання спадкодавця ОСОБА_3 щодо проживання разом з ним інших осіб на час відкриття спадщини , на думку суду, було об'єктивною підставою для виникнення у нотаріуса реальних сумнівів відносно відомостей зазначених у раніше виданих позивачеві довідках щодо його проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та слугувало підставою для висновку, зробленого у мотивувальній частині постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2017 року, про те, що ОСОБА_1 не надано документів, які б беззаперечно свідчили або підтверджували факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останнього.

Суд зауважує, що до компетенції нотаріуса відповідно до ст. ст. 4, 5 Закону України «Про нотаріат» не віднесено повноважень щодо встановлення місця проживання спадкоємця у разі наявності інформації, що суперечить та спростовує одна одну.

В даному випадку слід враховувати, що встановлення фактів від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, здійснюється у судовому порядку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Разом з тим, в судовому засданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 не будучи зареєстрованим за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також з огляду на наявність в матеріалах спадкової справи довідок, які як стверджують про його проживання з померлим ОСОБА_3 так і спростовують дане, до теперішнього часу не звертався до суду з відповідною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, даний факт до теперішнього часу відповідним рішенням суду не підтверджено, при цьому наявність такого рішення було б беззаперечним доказом щодо даних обставин.

Покази опитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які стверджували, що позивач дійсно проживав з померлим батьком на час відкриття спадщини, на думку суду , для вирішення даної справи правового значення не мають, оскільки в межах розгляду даної справи суд не вирішує питання щодо встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а оцінює лише законність / незаконність дій нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Доводи позивача стосовно того, що про факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини зазначено в мотивувальній частині рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2010 року в цивільній справі за його позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне:

- так, відповідно до вищевказаного рішення суд вирішив в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 відмовити (ас. 12-14).

В мотивувальній частині вказаного рішення суд виклав наступні судження - «З поданих позивачем доказів суд не встановив причин, які могли б бути поважними для пропуску строку для прийняття спадщини. Окрім того, з пояснення позивача та довідки суд встановив, що позивач постійно проживав з батьком та проходив службу недалеко від місця відкриття спадщини і тому йому нічого не заважало прийняти спадщину» (ас. 13).

Між тим, предметом розгляду справи за яким ухвалено вказане рішення не було встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та резолютивна частина рішення такого висновку не містить, при цьому висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин не є преюдиційними (п. 4 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року), а відтак, вказане рішення не можна вважати таким, яким беззаперечно і у встановленому законом порядку встановлений факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, приймаючи до уваги, що дане не було предметом розгляду даної справи.

З огляду на викладене суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язання вчинити нотаріальну дію - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя С. О. Маренич