Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1476/17
РІШЕННЯ

іменем України

21 вересня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1, представник ; ОСОБА_2 до Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_3, що посвідчується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 22 липня 2011 року Виконавчим комітетом Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло наступне майно:

-житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю на підставі записів Погосподарської книги Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області;

-земельна ділянка площею 0, 2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_3, яка належала спадкодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4;

-земельна ділянка площею 0, 1220 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_5, яка належала спадкодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4;

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3, є вона- донька спадкодавця - ОСОБА_1. Інші спадкоємці першої черги та особи, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті спадкодавця, - відсутні.

На день смерті батька та по даний час вона зареєстрована в будинку свого батька по АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини до спливу 6-ти місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач у визначений законом строк звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що посвідчується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 30.09.2011 р. за № 28231227.

Після правового аналізу наданих позивачем документів на спадкове майно нотаріусом було встановлено відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Після пошуку в особистих паперах спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач їх не виявила та прийшла до висновку про їх відсутність.

Їй нотаріусом було роз'яснено, що у випадку відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, вона може реалізувати своє право на отримання спадщини шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Мін'юсті 22.02.2012 р. за № 282/20595, - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірю! відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі ) свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, позивач вмотивовує позовні вимоги наведеним нижче.

Як убачається з довідки Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області від 13.11.2014 р. за № 355 - житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами обліковується за ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що зроблено відповідний запис під № 0064-3 у Погосподарській книзі Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області № 1.

Спадкодавець за свого життя не здійснив первинну реєстрацію права власності нг вказаний житловий будинок.

Відповідно до роз'яснення, шо міститься в листі Міністерства юстиції України № 19- 32/319 від 21.02.2005 р. «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до правової позиції по справі № 6-137цс13, що викладена у Постанові ВСУ від 18.12.2013 р., предметом якої був спір про встановлення фактів, що мають юридичне значення і визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення будівництва.

Як вбачається з технічного паспорту - житловий будинок, що є предметом позову був побудований в 1961 році. Отже, підстави виникнення права власності на вказаний житловий будинок регулюються чинним на момент будівництва будинку законодавством.

В 1961 році (рік закінчення будівництвом спірного будинку) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що втратив чинність згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1961 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була чинною до 13.12.1995 р.

Відповідно до п.6 зазначеної Інструкції, - не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах ...

В той самий час, відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріальними конторами Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 р. - підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету.

Виходячи з наведеного, вбачається, що підтвердженням належності жилого будинку певній особі є запис в погоподарських книгах, ведення яких передбачалось наказами Центрального статистичного управління СССР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди, що розташовані в сільських населених пунктах не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських раді народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР № 112/5 від 13.04.1979 р., - визначених і сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомосте щодо членів колгоспного двору, що має правове значення було покладено на сільські ради.

Отже, з наведеного вище вбачається, що право власності на будинок, що розташований по АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами не підлягало реєстрації е зв'язку з розташуванням вказаного об'єкту нерухомості в сільському населеному пункті.

У випадку необхідності здійснення правочину по відношенню до зазначеного више майна, підтвердженням належності будинку певній особі слугувала довідка виконавчого комітету, виготовлена на підставі запису в Погосподарських книгах.

Як вбачається з довідки-витягу з Погосподарської книги Жоравськї сільської ради - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 обліковується за ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Але, відсутність державної реєстрації нерухомого майна перешкоджає позивачу здійснити оформлення спадкових прав на зазначене домоволодіння у нотаріуса.

Відповідно до роз'яснення, що міститься в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23.03.1999 р. «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами).

Тобто, правовою підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 р., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово- комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається з наведених вище обставин, для реалізації позивачем свого права щодо оформлення права власності на спадщину за законом - позивачу необхідно встановити факт, що ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 р. належав будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Щодо визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, позивач вмотивовує позовні вимоги наведеним нижче.

На сьогоднішній день порядок отримання свідоцтв правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 р., відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на

право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, державна реєстрація права власності спадкодавця на спадкове майно не проводилася, а особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв'язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлена можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтв на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мін'юсті 18.12.2012 р. за № 2102/22414, - органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, позивач, як спадкоємець, не може отримати повторні свідоцтва або дублікати правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання.

Просила:

Встановити, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на праві власності.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0, 2500 та, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0, 1220 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_5.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на праві власності.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0, 2500 та, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0, 1220 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_5.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.