Справа № 635/2710/17
Провадження 2/635/2059/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді - Караченцева І.В.,
за участю секретаря - Ус Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_5 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності на квартиру №17 по вїзду Чайковського, 2, в смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу 24 вересня 2004 року, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вїзд ЧайковськогоАДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу належить квартира, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вїзд ЧайковськогоАДРЕСА_1. Вказана квартира зареєстрована на нього, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВА № 141745.
У своїй квартирі позивач зареєстрував свою колишню дружину ОСОБА_2. Після народження їх спільних дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вони також були зареєстровані у квартирі позивача. У 2014 році ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та 24.12.2014 р. заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили 17.03.2015 р. їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу його колишня дружина зібрала свої речі та пішла з дому, по сьогоднішній день більше не поверталась. Пізніше зі слів доньки він дізнався, що вона повернулась на свою батьківщину у Росію. Старша донька позивача ОСОБА_3 вийшла заміж, зібрала свої речі та переїхала мешкати до свого чоловіка. З того часу звязку вони не підтримують через важкі сімейні відносини. Молодша донька - ОСОБА_4 у 2014 році привела свого хлопця жити до його помешкання, позивач був проти, а тому вона, забравши свої речі, разом з хлопцем пішли з дому та більше не повертались. З того часу звязку вони не підтримують через важкі сімейні відносини.
Таким чином, з 2014 року відповідачі не мешкають у квартирі, що належить позивачу. Де вони на даний час знаходяться йому невідомо, засобів звязку з ними позивач не має. Тобто, вони відсутні за місцем реєстрації більше 2 років, не несуть жодних витрат по утриманню квартири, у користуванні житловою площею позивач їм не перешкоджав, всі комунальні послуги у відповідності до зареєстрованих осіб позивач змушений платити сам, таким чином відповідачі створюють йому перешкоди у користуванні квартирою, внаслідок чого позивач звертається до суду з даним позовом.
У судове засідання позивач ОСОБА_5 не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити (а.с.).
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином судовою кореспонденцією та через оголошення в газеті «Слобідський край», про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову до суду не надходило.
У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 24.09.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1270 та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та про реєстрацію права власності на нерухоме майно належить позивачу на праві приватної власності (а.с.6-8).
У вказаній квартирі, крім позивач, зареєстровані також ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією домової книги (а.с.10-11). Вказані обставини підтверджуються також відомостями виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 246 від 06.03.2017 р. (а.с.12).
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2014 р. шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірвано (а.с.9).

У відповідності до акту депутата Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_7 від 30.03.2017 р. відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вїзд ЧайковськогоАДРЕСА_1, фактично не проживають з 2014 року (а.с.13).

Судом встановлено, що позивач всі комунальні послуги у відповідності до зареєстрованих осіб позивач сплачує самостійно, що підтверджується копіями наданих до суду квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг (а.с.14-15).

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї, жиле приміщення зберігається за ними на протязі 6 місяців.

У відповідності д ост. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд вважає, що залишення відповідача зареєстрованим за адресою будинку є значною перешкодою у здійснені позивачем свого права щодо вільного користування та розпорядження належним йому на праві власності житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши квартиру і без поважних причин в ньому не проживають з 2014 року, не сплачують витрати за користування житловим приміщенням, комунальні послуги, домовленостей щодо збереження права на користування житлом між сторонами немає, що дає суду на підставі ст. 405 ЦК України визнати їх такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вїзд ЧайковськогоАДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 210, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 71,72,163 Житлового Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на квартиру №17 по вїзду Чайковського, 2, в смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу 24 вересня 2004 року, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вїзд ЧайковськогоАДРЕСА_1.

Рішення є підставою для скасування реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про його перегляд, подання апеляційної скарги позивачем, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя І.В.Караченцев