Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1522/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.09.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградське» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення пені.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградське» (далі СТОВ) про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення пені.

Зазначала, що на підставі Державного акту є власником земельної ділянки площею 6,36 га, яка розташована на території Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

Згідно з договором оренди землі від 14 жовтня 2008 року вона передала земельну ділянку в оренду відповідачу терміном на 49 років.

Заочним рішенням Маловисківського районного суду від 12 грудня 2016 року стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі за 2014-2015 роки в сумі 10665 грн. 81 коп. та судові витрати в сумі 4382 грн. 65 коп.

Рішення суду добровільно виконано відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на її розрахунковий рахунок.

Просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 14 жовтня 2008 року між нею та відповідачем, стягнути судові витрати.

В ході судового розгляду позовні вимоги уточнила, просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 14 жовтня 2008 року між нею та відповідачем, в зв'язку з несплатою орендної плати, стягнути з відповідача на її користь за невиконання зобовязань за договором оренди штрафні санкції (пеню) в розмірі 111202 грн. 13 коп. та судові витрати.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що позивач не довела факт ухилення відповідача від виконання зобовязань за договором оренди землі щодо сплати орендної плати.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що на момент укладення договору оренди вона вже два роки проживала в м. Кіровограді, однак зареєстрована була в с. Плетений Ташлик, про що було відомо відповідачу. Спосіб виконання зобовязань щодо виплати орендної плати був погоджений та відображений в договорі оренди. Особливі умови та способи отримання орендної плати в договорі оренди не прописані, а тому не можуть виникати зобовязання отримувати орендну плату виключно в касі товариства, як зазначав представник відповідача, або подавати окрему заяву щодо способу виплати орендної плати, як зазначено в судовому рішенні. В реквізитах орендодавця зазначена поштова адреса її реєстрації, тому обовязок саме орендаря на виконання свого зобовязання перераховувати кошти до встановленого договором строку шляхом поштового переказу на зазначену орендодавцем адресу. Нарахування товариством орендної плати по бухгалтерським документам не є належним виконанням зобовязання щодо виплати орендної плати. 25 квітня 2014 року у ПАТ КБ «Приватбанк» на її імя відкрито картковий рахунок для виплат, про що відповідачу була надана довідка і саме на цей рахунок 26 грудня 2016 року відповідачем були перераховані кошти - заборгованість по орендній платі, стягнута з відповідача рішенням суду, що свідчить про наявність у відповідача необхідних даних для перерахування коштів.

В засіданні апеляційного суду представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, а представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів.

Представник позивача її дочка ОСОБА_3 пояснила, що для лікування її дитини потрібні були кошти, тому в 2008 році було укладено договір оренди земельної ділянки на 49 років, позивачу були видані кошти в сумі 15000 грн., що становило орендну плату по 2013 рік, однак ні в 2014 році, ні в 2015 році орендну плату на неодноразові звернення матері їй не виплачували, мотивуючи тим, що земельну ділянку вона продала. Про зміну місця проживання та відкриття карткового рахунку для перерахування коштів вона особисто повідомила в бухгалтерії відповідача, за 2016 рік орендна плата виплачена добровільно без судового рішення, в цьому році орендну плату ще на рахунок не перерахували.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України)

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 14 жовтня 2008 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки площею 6,26 га строком на 49 років зі сплатою орендарем орендної плати в розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі 2 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Договір оренди зареєстровано 14 жовтня 2008 року. Пунктом 38 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором (а.с.3-4).

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі,таким чином обовязок з виплати орендної плати покладається на орендаря.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс12, яку згідно зі ст. 360-7 ЦПК України суди мають враховувати при застосуванні таких норм права.

Заочним рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року стягнуто з відповідача орендну плату за 2014-2015 роки, позов про розірвання договору одночасно з позовом про стягнення орендної плати позивач не заявляла. (а.с.5). Рішення суду відповідачем виконано добровільно і 26 грудня 2016 року орендна плата перерахована на рахунок позивача ОСОБА_2, відкритий 25 квітня 2014 року у Приватбанку (а.с.51,69,141).

Орендна плата за 2016 рік перерахована позивачу у встановлений договором строк, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою банку (а.с.51,139,142). Строк виплати орендної плати за 2017 рік відповідно до умов договору ще не настав і як пояснив в засіданні апеляційного суду представник відповідача, нарахування орендної плати за 2017 рік вже проведено і можуть бути отримані позивачем.

Недоплата орендної плати або виплата її з порушенням строків, встановлених договором оренди, не є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та договору.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав на даний час для розірвання договору оренди. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення пені за несвоєчасне отримання орендної плати. Відмовляючи в цьому позові, суд виходив з того, що вина відповідача у невиплаті орендної плати відсутня, проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та зроблений судом на підставі неналежно оцінених доказів.

Зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст.526 ЦК України).

За змістом ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку.

Згідно із ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦК України).

Виходячи з передбачених умовами договору оренди прав та обовязків орендодавця та орендаря, саме на відповідача покладається обовязок довести, що орендна плата у встановлені строки була нарахована позивачу, але не виплачена йому внаслідок його відмови від отримання коштів. Належних та допустимих доказів ухилення позивача від отримання орендної плати матеріали справи не містять.

З відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених коштів та утриманих податків вбачається, що за період з 01 січня 2014 року по 1 квітня 2016 року ОСОБА_2 нарахування та виплата орендної плати за користування земельною ділянкою та перерахування в бюджет податку з орендної плати, не проводилося (а.с.55).

У матеріалах справи також відсутні відомості про те, що відповідач повідомляв позивача за відомим йому місцем проживання позивача про необхідність отримання орендної плати або надсилав йому грошовий переказ, які повернулися адресату в звязку з їх неврученням або відмовою в отриманні.

Доводи відповідача про відсутність нової адреси місця проживання позивача спростовуються заявою позивача від 08 липня 2013 року про виплату їй орендної плати, яка рекомендованим листом направлена директору СТОВ «Кіровоградське». В заяві зазначається адреса її нового місця проживання та номер мобільного телефону (а.с.70).

Таким чином пояснення свідків, працівників бухгалтерії СТОВ, про неможливість виплати орендної плати в звязку з відсутністю відомостей про місце проживання позивача спростовуються як письмовими доказами (а.с.70,74-75), так і поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.80-84).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що прострочення кредитора не було, вина позивача в неотриманні орендної плати відсутня.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Суд не погоджується з розрахунком пені, проведеним позивачем, оскільки він проведений, виходячи із нарахованої суми орендної плати, в той час як відповідно до п.14 договору оренди справляється пеня в розмірі 2% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Довідкою СТОВ підтверджується, що за 2014 рік нарахована орендну плату в сумі 4678 грн.11 коп., утримано податку 912 грн.23 коп., несплачена сума 3765 грн.88 коп., за 2015 рік нараховано орендну плату в сумі 5923 грн.53 коп., утримано податку 1155 грн.09 коп., несплачена сума 4768 грн.44 коп. (а.с.140).

Розмір пені становить:

за 2014 рік 2% від несплаченої суми 3765 грн.88 коп. за кожний день становить 75 грн.31 коп., кількість прострочених днів з 01 січня 2015 року по 25 грудня 2016 року 724, пеня 54524 грн.44 коп.;

за 2015 рік 2% від несплаченої суми 4768 грн.44 коп. за кожний день становить 95 грн.36 коп., кількість прострочених днів з 01 січня 2016 року по 25 грудня 2016 року 359, пеня 34234 грн.24 коп.; всього 88758 грн.68 коп. та підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за порушення ним виконання своїх обовязків за договором оренди земельної ділянки.

За таких обставин рішення суду в частині вирішення позову про стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цієї частини позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 640 грн.( а.с.1), за подання апеляційної скарги 1927 грн. 22 коп. (а.с.98), при поданні позову не сплатила судовий збір в сумі 1112 грн.02 коп. за майновий позов ціною в 111202 грн. Апеляційним судом майновий позов задоволено на суму 88758 грн.68 коп.

Пропорційно до задоволеної частини позову відповідач повинен сплатити в дохід держави 887 грн.58 коп. та на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 976 грн.33 коп. (887.58 х 110), а позивач повинна сплатитипропорційно до незадоволеної частини позову недоплачений нею судовий збір в сумі 224 грн.42 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року в частині стягнення пені.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградське» на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 88758 грн.68 коп.

Змінити рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року в частині судового збору. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградське» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 976 грн.33 коп. та в дохід держави 887 грн.58 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір 224 грн.42 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_6