Справа № 242/1090/17
Провадження № 2/242/642/17

РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач є її сином. З 2011 року він зареєстрований у її квартирі. З 01 липня 2016 року у вищевказаній квартирі відповідач не мешкає, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятися з реєстрації відмовляється.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні предявлені вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення та зазначив, що він користується квартирою за адресою: АДРЕСА_1, інколи приходить туди, там зберігаються його речі.

Представник відповідача ОСОБА_3 доводи відповідача підтримала, просила в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 пояснив, що він з позивачем перебуває у шлюбі, відповідач є їхнім сином. Під час шлюбу вони з позивачем придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка є їхньою спільною власністю, даний факт визнаний в судовому засіданні позивачем. Просив в задоволені позову відмовити, зазначив, що його син (відповідач) користується вищезазначеною квартирою, інколи приходить туди, там знаходяться його речі. Також зазначив, що він згоден, щоб його син (відповідач) був прописаний в вищезазначеній квартирі.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_5, яка пояснила, що останній раз в вищезазначеній квартирі бачила відповідача влітку 2016 року.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_6, яка пояснила, що останній раз в вищезазначеній квартирі бачила відповідача в листопаді 2015 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, була придбана ОСОБА_1 11 листопада 2011 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу ОСОБА_7

На час купівлі вищевказаної квартири позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 знаходились в зареєстрованому шлюбі, і ця обставина не заперечувалась сторонами в судовому засіданні.

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що також не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Як вбачається із копії довідки № 14-24-1 від 14 березня 2017 року, виданої ОСББ «Урал-2» м. Селидове», за вищевказаною адресою, окрім позивача, зареєстрований також відповідач ОСОБА_2.

Як вбачається з копії акту про непроживання від 13 березня 2017 року, складеного за результатами перевірки житлових умов власника квартири АДРЕСА_2, встановлено, що ОСОБА_2 не мешкає за вказаною адресою з 01 липня 2016 року.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивач, будучи співвласником спірної квартири, за відсутності на те згоди іншого співвласника, всупереч норм ст. 369 ЦПК України одноособово звернулася до суду з вимогами про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.

Крім того, в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на норми ст. ст. 71,72 ЖК України, що регулюють порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського фонду.

Права членів сімї власника на користування жилим приміщенням врегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Тому суд, з урахуванням зазначених обставин, дійшов висновку про те, що посилання позивача на вимоги ст.71 та ст.72 ЖК України не відповідають обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а отже в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71,72 ЖК України, 405 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а в разі відсутності у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2017 року.

Суддя В. І. Капітонов