Справа №489/644/13-ц
Провадження №6/489/124/17
УХВАЛА

іменем України

14 вересня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2, розглянувши подання державного виконавця про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

встановив:

У відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на виконанні знаходиться виконавче провадження №50054658 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/800 від 29.03.2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3, як солідарного боржника по зобовязанням товариства з обмеженою відповідальністю «Наше Пиво» на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитом від 28.04.2009 року, яка складається із заборгованості по кредиту 6000000,00 грн., процентів 309333,34 грн., комісії 2860,00 грн., пені 2000,00 грн., штрафу 500,00 грн., всього 6314693,34 грн., судовий збір 3316,78 грн.

21 червня 2017 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_4, посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення та у нього відсутні доходи, грошові кошти та майно, за рахунок яких заборгованість могла б бути погашена.

Згідно із ч. 1 ст. 379 Цивільного процесуального кодексу України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

За змістом ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Положеннями статті 355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ч. 3 цієї статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності з ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 24.03.2017 року, повідомлено, що виявлено актовий запис про шлюб за №1227, складений 16.11.2002 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №70432416 від 13.10.2016 року вбачається, що на підставі договорів дарування №689 від 16.04.2009 року та №2517 від 14.05.2004 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок №42 по вулиці Інгульській шостій в м. Миколаєві.

Відповідно до довідки регіонального сервісного центру в Миколаївській області №31/14-2175 від 11.07.2017 року, за ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб за договором дарування, а саме: мотоцикл BMW, модель R 1200GS, обєм двигуна 1170, 2012 року випуску, білого кольору, № двигуна 06126852, № кузова WB104700XCZY23528.

З наведеного вбачається, що житловий будинок та мотоцикл хоча і були придбані за час шлюбу, однак придбані на підставі договорів дарування, а тому є особистою приватною власністю дружини боржника.

Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.06.2009 року, виданого виконкомом Баловненської сільської ради на підставі рішення Баловненської сільської ради №35 від 10.06.2009 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить садовий будинок №9 по вулиці Автомобілістів у садівничому товаристві «Соснове» у селі Баловне Новоодеського району Миколаївської області.

Рішенням виконавчого комітету Баловненської сільської ради №35 від 10.06.2009 року «Про оформлення права власності, присвоєння юридичної адреси» на підставі заяви ОСОБА_4 оформлено її право приватної власності на садовий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,04 га за адресою: СТ «Соснове», вулиця Автомобілістів №9.

Верховний суд України в постанові від 31 травня 2017 року в справі №6-599цс17 дійшов висновку, що відповідно до частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи, що садовий будинок набуто за час шлюбу, то вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а отже, зважаючи на презумпцію рівності часток подружжя, боржнику належить 1/2 частка у праві власності на зазначене нерухоме майно, тому подання державного виконавця підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 355, 368, 370 Цивільного кодексу України, ст. ст. 57, 60, 70 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 379 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Подання задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 у праві власності на садовий будинок №9 по вулиці Автомобілістів у садівничому товаристві «Соснове» у селі Баловне Новоодеського району Миколаївської області, яким він володіє спільно з ОСОБА_4, становить 1/2(одна друга).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя