АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3293/17 Головуючий 1 інстанції - Єрмоленко В.Б.
Справа: № 639/7863/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

Пилипчук Н.П.,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, який в подальшому уточнив, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 652/08 від 15.04.2008 року станом на 22.04.2016 р. у розмірі 138266,07 грн. та складається із заборгованості за кредитом 4216,26 дол. США, заборгованості за відсотками 1055,22 дол. США, комісії 726,86 грн., оплати штрафу за пропуск платежів 3782,50 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 рокупозов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення скасувати відмовити позивачу в частині збільшення позовних вимог до 138266,07 грн замість 103586,97 грн, стягнення заборгованості за відсотками 1055,22 дол. США, стягнення комісії 726,86 грн та стягнення штрафу за пропуск платежів 3782,50 грн.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування обставин, порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції проігнорував основну частину наведених доказів і допустив невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом в порушення вимог закону не було повідомлено належним чином про розгляд даної справи, що призвело до заочного розгляду та не дослідив належним чином надані докази.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував відсутність можливості сплачувати за обслуговування кредиту у зв'язку з ліквідацією банку та закриттям рахунків на які необхідно було вносити кошти.

Судом не перевірено належним чином виконання зобов'язань позивача, якими він аргументував наявність заборгованості.

В порушення норм процесуального права у судовому рішенні не зазначено з яких підстав судом відхилено докази наведені у запереченнях на позовну заяву та заяві про перегляд заочного рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем взяті на себе зобов'язання в строки передбачені кредитним договором не виконуються належним чином.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 15 квітня 2008 року укладено кредитний договір № 652/08.

ОСОБА_2 відповідно до умов кредитного договору надано грошові кошти у сумі 12100 дол. США зі сплатою за користування кредитними коштами 14 % річних, з терміном повернення кредиту 15 квітня 2033 року. За обслуговування кредиту встановлено плату у розмірі 42,78 грн.

Між Банком і ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 15.04.2008 року укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором та додаткових договорів до нього у повному обсязі.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено нормою ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За нормами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неповідомлення про розгляд справи, то матеріали справи свідчать, що справа знаходилась на розгляді в суді першої інстанції з 31.08.2015 року по 27.01.2017 року судові повістки направлялись відповідачам.

У томі 1 на аркуші справи 49 міститься заява ОСОБА_2 від 21.12.2015 року про перенесення розгляду справи, та його заперечення на позовну заяву від 21.12.2015 року (т.1 а.с. 50-52).

У 2016 році ОСОБА_2 неодноразово отримував судові повістки і декілька разів вони повертались без вручення.

Суд першої інстанції дійсно розглянув справу 27 січня 2017 року за наявності не вручених судових повісток, але це порушення норм процесуального права не призвело до ухвалення неправильного по суті рішення, а тому не може бути підставою для його скасування в розумінні ч.3 ст.309 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про неможливість сплати заборгованості по кредитуу зв"язку із ліквідацією банку, судом не приймаються, оскільки останній платіж було здійснено у грудні 2014 року, банк зупинив свою діяльність з 25.02.2015 року, з позовом про стягнення простроченої заборгованості уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулась до суду 21.08.2015 року, але станом на серпень 2017 року жодної копійки відповідач не сплатив.

Доводи апеляційної скарги про неіснуючі обставини, якими суд аргументував виникнення заборгованості, а саме ретельного розрахунку, не спростовують висновків суду, оскільки аналізуючи умови кредитного договору і наявний у справі розрахунок заборгованості, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для сумніву у його правильності. Відповідач у свою чергу не надав суду іншого розрахунку.

Стосовно графи 16 розрахунку в якому на думку відповідача незрозуміло відкіля вказано суму 2135,15 грн, слід зазначити, що ця сума кореспондується з графи 14 «розраховано до сплати» станом на 11.07.2015 року сума складає 2135,14 грн, яка і зазначена як «прострочена заборгованість» у графі 16.

Доводи щодо суми графи 9 та 13 не можуть бути також підставою для скасування рішення, оскільки ці графи носять різне походження, графа 9 стосується відсотків, а графа 13 комісії.

Стосовно дострокового розірвання кредитного договору, судова колегія визнає доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки в умовах кредитного договору у п.2.7.4 зазначено, у разі невиконання позичальником зобов'язань понад один календарний місяць після направлення банком вимоги, банк має право його розірвати та набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами першої і другої інстанції було створено рівні умови для сторін щодо надання доказів своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Апелянт будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук