Справа 431/2744/17
Провадження 2/431/1038/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року

Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря Чесалової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилалась на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 22.06.2012 року було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У звязку з бойовими діями вона має намір виїхати до Російської Федерації, де її дитина буде мати належні умови для проживання та розвитку. Відповідно до діючого законодавства, для в'їзду дитини необхідний дозвіл. Проте, відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини без будь яких пояснень. У звязку з чим звернулася до суду за захистом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не зявилися. ОСОБА_1 надала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 народилася 04.05.2005 року, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 150 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. п. 5.1.1 та 5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, слідує що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягай 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України: які не досягай 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягай 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 4 Закону Країни «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» слідує, що: «Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду».

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд робить висновок про те, що позов заявлено обґрунтовано, а тому задовольняє його.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України; 25 ЦК України; ч.2 ст. 150, ст. 155, ст. 157 СК України; ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 2, п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», пунктами 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 5 Закону України «Про громадянство України», ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька задовольнити.

Надати дозвіл дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд з України до Російської Федерації терміном до 90 днів до досягнення ним 16 років разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Пелих