АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/2856/16-ц Головуючий суддя І інстанції Лігус С. М.
Провадження № 22-ц/790/3104/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Варюшичева А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, 3-я особа ОСОБА_6 - про усунення перешкод в користуванні місцями спільного користування в житловому приміщенні, поновленні прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, 3-я особа ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні місцями спільного користування в житловому приміщенні, поновленні права.

В обґрунтування позову зазначила, що їй разом з ії дочкою, ОСОБА_6, на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про власності на житло від 04.02.2009 р.№7-093113659, належить кімната № 256, площею 13,2 кв. м та належна частка місць спільного користування, загалом 21,2 кв. м., на 6-му поверсі в будинку № 1 по вулиці Біблика (Другої Пятирічки) в місті Харкові,який є будинком гостинного типу. Відповідачі також є власниками житлових приміщень в цьому будинку, є сусідами. ОСОБА_2 зазначила, що вона хоч і є співвласником місць спільного користування, приміщеннями згідно з технічним паспортом на житло це приміщення літ.10 та лит.12, зазначені як ванні кімнати, але фактично з 2013 року позбавлена права користування цими приміщеннями, тому що відповідачі користуються цими приміщеннями одноособово, обладнали вхідні двері замками і використовують ці ванні кімнати для особистих потреб,в приміщенні літ.10 встановили пральні машини, а приміщення літ. 12 використовується відповідачами як сховище для особистого майна. Протягом 2014-2015 року позивачка неодноразово намагалася вирішити з відповідачами питання про спільне користування цими приміщеннями, але відповідачі провокували конфлікти, зі слів позивачки вели себе агресивно, погрожували, та не визнавали за нею права користування спільними приміщеннями. В звязку з тим,що ОСОБА_2 є сумлінним власником житла, не має ніякої заборгованості за комунальні послуги,приймала участь в ремонті місць спільного користування, за захистом своїх порушених прав зверталася за допомогою до Адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської Ради, в Департамент житлового господарства, в КП «ЖКС». Ніякої допомоги від цих інстанцій вона не отримала, тому звернулася до суду з зазначеним позовом. Наполягає на задоволенні позовних вимог, вказує, що не має ніякої можливості придбати інше житло. Окрім дочки до складу її сімї входить і малолітня онука, які теж потерпають від незаконних дій відповідачів.

Зважаючи на викладене, просила усунути перешкоди у здійсненні права власності позивача на спільне користування місцями спільного користування, приміщеннями літ. 10 та літ.12 на 6 поверсі в буд.1 по вул. Біблика в м. Харкові, зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди позивачу у користуванні цими приміщеннями, не встановлювати на двері до цих приміщень замки, та прибрати з приміщень особисті речі, які належать відповідачам.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2016 року позов ОСОБА_2 - задоволено. Усунуто перешкоди у здійсненні права користування ОСОБА_2 приміщеннями спільного користування літ.10,11 на 6-му поверсі в будинку № 1 готельного типу по вулиці Біблика в місті Харкові з боку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 Зобов'язано відповідачів не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_2 права сумісного користування спірними приміщеннями за їх призначенням, як ванними кімнатами, шляхом зняття з дверей на цих приміщеннях замків, встановлених зазначеними особами, та прибиранням з цих приміщень особистих речей зазначених осіб.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року заяву ОСОБА_7 - представника ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вище зазначеного заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення про нового рышення, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що пояснення свідків, надані під час розгляду справи районним судом, базуються на припущеннях та відвертій брехні, крім того, не мають ніякого відношення до справи. Таким чином, місцевий суд формально підійшов до здійснення судочинства, чим, на думку заявника, порушив його принципи та засади.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та 3-й особі ОСОБА_6 (Черненькій до реєстрації шлюбу) на праві спільної сумісної власності належить квартира №256 житловою площею 13,2 кв. м з належною часткою місць спільного користування в будинку № 1 готельного типу по вул. Біблика в місті Харкові, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 04.02.2009 року, р.№7-093113659, загальною площею 21,1 кв. м. Місцями спільного користування згідно з наданим технічним паспортом на квартиру є кухні літ.6,9, площею 59,4 кв. м, вбиральні лит.4,5, площею 28,6 кв. м., ванні кімнати літ.10,11,12 загальною площею 54,0 кв. м., коридор площею 164,1 кв. м.

Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, просила усунути перешкоди у здійсненні права власності позивача на спільне користування місцями спільного користування,приміщеннями літ.10 та літ.12 на 6 поверсі в буд.1 по вул. Біблика в м. Харкові, зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди позивачу у користуванні цими приміщеннями, не встановлювати на двері до цих приміщень замки, та прибрати з приміщень особисті речі, які належать відповідачам. Позовних вимог щодо усунення перешкод у здійсненні права власності позивача на спільне користування місцями спільного користування приміщенням літ.11 на 6 поверсі в буд.1 по вул. Біблика в м. Харкові позивачем заявлено не було.

Проте судом першої інстанції були вирішені вимоги з приводу вказаного приміщення. У звязку із чим рішення суду в частині усунення перешкод та зобовязання вчинити певні дії щодо приміщення літ.11 на 6 поверсі будинку № 1 готельного типу по вулиці Біблика в місті Харкові підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За вимогами ст. ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджено, що приміщення літ.10 на 6 поверсі в буд.1 по вул. Біблика в м. Харкові є приміщенням загального користування. Однак позивач позбавлена права користування приміщенням літ.10, яке зазначене як ванна кімната, оскільки відповідачі перешкоджають позивачу та членам її сімї, користуватися цим приміщенням. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_5 використовують це приміщення для особистих потреб, вставили у двері замки, щоб до цього приміщення не мали доступ інші жильці. Отже права ОСОБА_2 користуватися цими приміщеннями є порушеними.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку доказам, наявним в матеріалах справи, показанням свідків та дійшов вірного висновку про те, що права ОСОБА_2 на право користування приміщенням літ.10 є порушеними.

Крім іншого, позивач в своїй позовній заяви просила прибрати з приміщень особисті речі, які належать відповідачам.

Згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Однак, позивачем не зазначено, які конкретно речі необхідно прибрати із кімнати літ. 10 та яким чином, знаходження цих речей відповідачів у приміщенні загального користування порушує її права. За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині зобов*язання відповідачів прибрати особисті речі із приміщення літ. 10 підлягає скасуванню, у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2016 року в частині усунення перешкод та зобовязання вчинити певні дії щодо приміщення літ.11 та в частині зобов*язання відповідачів прибрати особисті речі із приміщення літ. 10 на 6 поверсі будинку № 1 готельного типу по вулиці Біблика в місті Харкові скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_9