Справа № 417/4153/17
Провадження № 2/417/223/17
РІШЕННЯ

Іменем україни

"19" вересня 2017 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Дідоренко А.Е.

за участі секретаря Колеснік В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

23.05.2017 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням , а саме квартирою №8 в будинку №17 кв.Молодіжний (50 років СРСР) у смт Марківка Луганської області .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є співвласником квартири №8 у буд.№17, яка розташована за адресою: кв.Молодіжний (50 років СРСР) у смт Марківка Луганської області. Даний факт підтверджується технічним паспортом та свідоцтвом про право власності на квартиру від 28 січня 1992 року ,№59 записане в реєстровій книзі під №15/2061.

Відповідно до довідки про склад сімї , виданої Марківською селищною радою 11.04.2017 року №1113, у даній квартирі проживає три особи, а саме: вона , ОСОБА_1, її чоловік та відповідач ОСОБА_2, їх колишній зять.

Відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично протягом останніх років починаючи з 2015 року , у зазначеній квартирі не проживав, оскільки подружнє життя доньки з відповідачем не склалося . Фактичне місце проживання відповідача АДРЕСА_1 . У квартирі його особистих речей не має.

Відповідач , який не проживає за адресою: смт Марківка, кв. Молодіжний (50 років СРСР)АДРЕСА_2 , втратив право на користування квартирою , внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік.

Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, яку не надаються, але нараховуються за них, чим субєктивно порушуються її права ,тому вона змушена звернутися за захистом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася надала заяву , яка ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 19.09.2017 року була прийнята заява про залишення без розгляду в частині вимог щодо зняття ОСОБА_2 з реєстрації за місцем проживання та просила справу розглянути в її відсутність.(а.с.43).

Відповідач в судове засідання, не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне поштове відправлення, а тому вважається належним чином повідомлений (а.с.42).

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та визначив до них правовідносини.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири №8 у буд.№17 по кв.Молодіжний (50 років СРСР) у смт Марківка Луганської області. Даний факт підтверджується технічним паспортом та свідоцтвом про право власності на квартиру від 28 січня 1992 року ,№59 записане в реєстровій книзі під №15/2061(а.с.7-11).

Відповідно до довідки про склад сімї , виданої Марківською селищною радою 11.04.2017 року №1113, у даній квартирі проживає три особи, а саме: позивач ОСОБА_1, ОСОБА_1- чоловік позивача та відповідач ОСОБА_2- їх колишній зять(а.с.12).

Відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично протягом останніх років починаючи з 2015 року , у зазначеній квартирі не проживав , оскільки подружнє життя доньки позивача з відповідачем не склалося і шлюб між ними був розірваний, що підтверджується рішенням Марківського районного суду Луганської області від 08.02.2016 року(а.с.14-16).

Суд, дослідивши письмові заяви свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,які підтвердили , що дійсно ОСОБА_2 з осені 2014 року до теперішнього часу не проживає за адресою: смт Марківка, кв.Молодіжний,17/8. Їм цей факт відомий, оскільки вони мешкають по сусідські з позивачем(а.с.44,47).

Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що регулюються главою 28,32 Цивільного кодексу України "Право власності на житло" та "Право користування чужим майном".

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено між власником та членом сімї або законом.

Отже, суд вважає, що позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки він відсутній понад один рік.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір згідно квитанції №0.0.771861520.1 від 23.05.2017 року (а.с.1) в сумі 640,00 гривень, але ж з заявою про стягнення судового збору з відповідача на її користь позивач не звернулася.

На підставі викладено, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386,391,405 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88,197, 213-215,291,292,294,296 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №8 в будинку №17 по кв. Молодіжному (50 років СРСР) у с.Марківка Марківського району Луганської області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судя: ОСОБА_5