Справа № 155/481/15-ц Провадження № 22-ц/773/1181/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамчук Г.М.
Категорія: 30 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар Галицька І.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

пр-ка відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

пр-ка відповідача: ОСОБА_4 «Еталон» ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон» про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2, поданою від її імені представником ОСОБА_3 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 27 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що являється власником квартири АДРЕСА_1. Протягом останніх семи років її квартира неодноразово затоплювалася із квартири № 31 цього ж будинку, власником якої являється відповідач ОСОБА_2.

Внаслідок останнього підтоплення 30 грудня 2014 року пошкоджено стіни та стелю ванної кімнати. Через постійну сирість та вологість утворилося грибкове зараження стін та стелі, яке є небезпечним і шкідливим для її здоровя.

На її неодноразові звернення усунути порушення відповідач ОСОБА_2 не реагує, затоплення квартири продовжується і надалі, чим їй завдано майнову та моральну шкоду, а тому, уточнивши у судовому засіданні позовні вимоги, просила стягнути на її користь 3199 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Ухвалою суду від 17.11.2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон» (т.1 а.с.187).

Рішенням Горохівського районного суду від 27 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3199 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 621 грн. судових витрат.

У позові до ОСОБА_4 «Еталон» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені відповідача ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові до ОСОБА_2.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_4 «Еталон» ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечили та просять її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду в частині визначення розміру майнової шкоди та судових витрат зміні з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З таких же підстав відповідно до вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України передбачене і відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Сторонами не оспорюється факт неодноразового підтоплення, у тому числі і 30.12.2014 року ванної кімнати у належній позивачу квартирі АДРЕСА_1.

Із комісійного акта від 30.12.2014 року вбачається, що у ванній кімнаті квартири позивача виявлено мокрі плями, які переходять на стелю кімнати і кухні. Причиною затоплення є протікання води із квартири № 31. При обстеженні належної відповідачу ОСОБА_2 квартири № 31 виявлено на підлозі у ванній кімнаті на керамічній плитці наявність води від конденсату. Водопровідні, каналізаційні труби закриті плиткою, встановлено душову кабіну. Доступ до водопровідних і каналізаційних труб від душової кабіни також закритий. Рекомендовано власнику зняти душову кабіну і перевірити закриті водопровідні та каналізаційні труби і усунути протікання води (т.1 а.с.11).

Аналогічна рекомендація була дана ОСОБА_2 листом ОСОБА_4 «Еталон» від 25.02.2015 року. Цим же листом встановлено, що комунікації власником квартири були замінені самочинно та приєднані до центрального водопровідного стояка з недотриманням технічних норм (т.1 а.с.119).

Зазначену обставину представник відповідача в суді апеляційної інстанції не спростувала.

Статтею 1192 ЦК України передбачено зобовязання особи, яка завдала шкоди майну відшкодувати завдані збитки у повному розмірі, який визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом першої інстанції стягнуто на користь відповідача майнову шкоду у розмірі 3199 грн., яка визначена кошторисною документацією, складеною підприємцем ОСОБА_6 та надана позивачем на підтвердження позовних вимог (т.1 а.с.13-34).

Колегія суддів приходить до висновку, що розмір відшкодування майнової шкоди підлягає зміні з таких підстав.

Із актів обстеження та пояснень позивача в апеляційному суді встановлено, що залиттям пошкоджено лише стелю та стіни у ванній кімнаті квартири позивача. Вказана обставина підтверджується і світлинами пошкоджень, наявними в матеріалах справи (т.1 а.с.30-34, 148).

Згідно висновку № О-65 судової будівельно-технічної експертизи від 14.07.2016 року ринкова вартість відновлювального ремонту квартири позивача внаслідок затоплення становить 1021 грн. (т.1 а.с.138-150).

Колегія суддів приходить до висновку, що саме цей розмір підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди, оскільки експерт, визначаючи його, попереджувався про кримінальну відповідальність, на відміну від підприємця ОСОБА_6, і у даній частині висновок експерта є належним та допустимим доказом. Крім того, позивач не зуміла пояснили, з яких підстав суд має брати до уваги саме кошторисну документацію, надану нею, а не висновок експерта.

Посилання апелянта на недоведеність вини відповідача ОСОБА_2 у залитті квартири позивача із покликанням на висновок експерта № О-65 від 14.07.2016 року відхиляється апеляційним судом, оскільки у зазначеному висновку експерт зазначає, що після візуального огляду квартири відповідача відсутні ознаки порушення герметичності систем трубопроводів, арматури та інших конструктивних елементів внаслідок дії води. Відсутність ознак порушення і категоричний висновок про відсутність самого порушення поняття не тотожні.

Крім того, представник відповідача підтвердила, що при огляді експертом ванної кімнати квартири відповідача душова кабіна не демонтувалася і реальний доступ для огляду водопровідних і каналізаційних труб фактично не надавався.

Також представник ствердила, що дозволів на переобладнання у ванній кімнаті та встановлення душової кабіни відповідач до такого встановлення не отримувала та з відповідними службами не погоджувала.

Враховуючи наведене, в силу вимог ч.2 ст.1166 ЦК України відповідач не довела, що не з її вини завдано позивачу майнову шкоду.

Обґрунтованим є висновок суду, що пошкодженням майна у звязку із затопленням квартири позивачу завдано і моральну шкоду.

Посилання апелянта на те, що моральну шкоду позивачу відповідач особисто не заподіяла, оскільки уже тривалий час не проживає на території України, у тому числі у власній квартирі відхиляються апеляційним судом, оскільки власність не лише надає права, а й зобовязує.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.319 ЦК України власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до вимог ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Визначаючи розмір моральної шкоди 2000 грн., судом першої інстанції вірно враховано глибину і тривалість душевних страждань позивача, перенесені нею незручності, дійсні обставини справи, а також вимоги розумності та справедливості.

Із наявних у матеріалах справи квитанцій вбачається, що позивач сплатила за складання підприємцем кошторисної документації, необхідної як доказ при поданні позовної заяви 200 грн., а також понесла витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 243 грн. 60 коп., тобто у мінімально-визначеному законодавством розмірі лише за одну позовну вимогу (т.1 а.с.1, 35, 44).

З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України відшкодуванню відповідачем позивачу підлягає розмір судових витрат 443,60 грн. (200 + 243,60).

Вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн. не підлягають до задоволення, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги та квитанцією про оплату таких витрат і надати їх суду апеляційної інстанції позивач відмовилася.

Враховуючи те, що позивач заявила дві позовні вимоги, кожна з яких мала бути оплачена у березні 2015 року судовим збором у розмірі по 243 грн. 60 коп., який є мінімально-визначеним згідно Закону України «Про судовий збір», то у звязку із частковим задоволенням обох позовних вимог несплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню із відповідача у дохід держави.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розмірів майнової шкоди та судових витрат зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, подану від її імені представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 27 червня 2017 року в даній справі в частині визначення розміру майнової шкоди та судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1021 грн. (одну тисячу двадцять одну грн.) майнової шкоди та 443 грн. 60 коп. (чотириста сорок три грн. 60 коп.) судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді