ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1307/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.03.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якої позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 17 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу позику в строк до 10.03.2015 року. Свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав, тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 17 000 грн. за договором позики, 722 грн. 50 коп. - 3%-річних та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав суду свої заперечення на позов, в яких вказав, що дійсно отримав 6.03.2015 року від позивача грошові кошти в сумі 17 000 грн. зі строком повернення до 10.03.2015 року. Сторони домовились, про те, що відповідач буде повертати позику частинами, шляхом перерахування коштів на карту ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2, яка належить позивачу. Зазначає, що перерахував на вказану карту суму позики в повному обсязі, на підтвердження чого надав копії чеків.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якої позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 17 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу позику в строк до 10.03.2015 року (а.с.6). Вказані обставини не заперечувались у судовому засіданні сторонами по справі, тому дана обставина не підлягає доказуванню у розумінні ст.61, ч.1 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на підтвердження сплати суми позики, надав суду копії чеків ПАТ КБ «Приватбанк» та платіжної системи «Квітка». (а.с. 23-30).

Встановлено, що у вищезгаданих чеках в графі "опис" зазначено виз призначення коштів як «поповнення картки за номером», а також вказано: номер чека, термінал, час, вулиця, рахунок одержувача, номер телефону, сума, комісія, результат, код відповіді. Однак в чеках не зазначено прізвища та ініціалів платника, хоча є відповідна графа, та отримувача грошових коштів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано доказів сплати боргу позивачу саме за договором позики від 6.03.2017 року, а з наданих копій чеків неможливо встановити даних одержувача, оскільки така інформація в чеках відсутня. Крім того, сам відповідач у судовому засіданні пояснив, що після укладення даного договору позики, він уклав з позивачем і інший аналогічний договір 16.05.2017 року на суму 12 000 грн., за яким також сплачував позивачу кошти на той же банківський рахунок, квитанції яких він надав суду. Також в цих квитанціях міститься оплата вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на теперішній час відповідач суму боргу не повернув та ухиляється від повернення позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.539 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позика та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як регламентує ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та положень чинного законодавства, перевіривши розрахунки, надані позивачем щодо обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що на користь останнього підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 17 722 грн. 50 коп. з яких: сума основного боргу - 17 000 грн. 00 коп., 3 % річних - 722 грн. 50 коп.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

За правилами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язань за розпискою від 06.03.2015 року, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.209, ч.3 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Фарбоване, Яготинського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 17 000 грн. в рахунок стягнення заборгованості за договором позики від 6.03.2015 року, 722 грн. 50 коп. розміру 3%-річних від простроченої суми, 551 грн. 20 коп. судового збору, а всього 18 273 грн. 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :