Справа №766/4915/17
Пров. №2/766/6204/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.09.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Рєпа Ю.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з травня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає. На підставі викладеного позивач, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 33% з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30,0% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з вимогами ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та забезпечити їй рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, однак при вирішенні питання розміру аліментів суд враховував ту обставину, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 33% всіх різновидів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу за один місяць має бути допущено до негайного виконання.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 551,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 64, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 33% від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову 22.03.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір на користь держави в сумі 640 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4