АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/6946/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про визнання поруки припиненою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про визнання припиненою її поруки за договором, укладеним 05 січня 2012 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/0226/74/49459 від 05 січня 2012 року. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставини справи. Вважає необґрунтованим висновок суду про відсутність підстав для припинення поруки із посиланням на наявне рішення суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Суд не врахував правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 11 листопада 2015 року в справі №6-2056цс15, в якій суд дійшов висновку про припинення поруки після ухвалення рішення про стягнення заборгованості. ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» реалізувало своє право на дострокове повернення кредиту, направивши 29 грудня 2012 року вимогу боржнику. Строк повернення кредиту в повному обсязі настав 29 січня 2013 року, з позовом до суду про стягнення з неї заборгованості банк звернувся лише 08 серпня 2013 року, тобто з пропуском установленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку.

В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 січня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/0226/74/49459, відповідно до якого банк надав ОСОБА_4 кредит в розмірі 851 739,95 грн. строком до 05 грудня 2020 року зі сплатою 16,2% річних (а. с. 11-18).

В забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором №014/0226/74/49459 05 січня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір поруки (а. с. 19-24).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2014 року, задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/026/74/49459 від 05 січня 2012 року у сумі 964 200,10 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 964 200,10 грн. звернуто стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 73,2 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, яка належить ОСОБА_4 Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петріцька А.Н., про визнання договору про надання споживчого кредиту, договору іпотеки та договору поруки недійсними, скасування обтяження на нерухоме майно та зобов'язання виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запису про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, визнання неправомірними дій, визнання неправомірним надання кредиту в іноземні валюті, зобов'язання здійснити перерахунок сплачених коштів зобов'язання повернути оплату комісії (а.с. 25-37).

20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_4 припинив виконувати умови договору з лютого 2012 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не звернулося до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості протягом шести місяців.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року в справі № 6-2017цс15, з огляду на визначений статтею 129 Конституції України принцип обов'язковості рішення після вирішення судом справи та набрання рішенням суду законної сили, а також на зміст статей 553, 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі, якщо є судове рішення про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, в якому судом розглядалося питання дійсності договору поруки, і це рішення набрало законної сили, то під час вирішення справи про припинення поруки суду необхідно враховувати встановлення таким судовим рішенням указаних обставин.

Встановивши, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2014 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/026/74/49459 від 05 січня 2012 року у сумі 964 200,10 грн., вказаним рішенням вирішено питання дійсності вимог за договором поруки, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 11 листопада 2015 року в справі №6-2056цс15, оскільки в ній не зазначено про можливість визнання поруки припиненою після набрання законної сили рішенням суду про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді