пр. № 2/759/4887/17
У Х В А Л А

11 вересня 2017 року Святошинського районного суду м. Києва П'ятничук І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 08 жовтня 2014 р. в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ м.Києва за а/з 1609.

Так, з аналізу поданої позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва,та вказує що вона зареєстрована в АДРЕСА_1, а відповідач зареєстрований в АДРЕСА_2.

Місцем проживання фізичної особи згідно із ст. 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

З системного аналізу норм Цивільного кодексу України (ст.29), Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст.109, 115, 121,ч.ч. 3, 4 ст. 122), Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» (ст.ст.3, 6, 8), вбачається, що для визначення підсудності конкретної справи конкретному суду вирішальне значення мають офіційні дані органу реєстрації міст перебування та місця проживання фізичної особи, а не дані про її фактичне місце проживання (перебування), навіть і підтверджені отриманням поштової кореспонденції за певною адресою без реєстрації такого місця проживання (перебування).

Відповідно до ч.2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших причин виїхати до місця проживання відповідача.

Однак, як вбачається із довідок витребуваних судом з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м.Києві ні позивачка ні відповідач в м.Києві не зареєстровані, як і не зареєстровані в Святошинському районі м.Києва.

Таким чином, розгляд поданого позову не може бути здійсненим Святошинським районним судом м. Києва, в зв'язку з тим, що позивачем не дотримано правила підсудності.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачу.

Виходячи з викладеного вище, а також того, що відповідач та позивач не зареєстровані в Святошинському районі міста Києва, позовна заява має бути повернута позивачу для подачі до належного суду.

Керуючись ст. ст.110, 115, 209 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачу для подачі до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя