Справа № 520/5352/17
Провадження № 2/520/7554/17
13.09.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків О.В.
секретар судового засідання Дідур Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, суд, -
11.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 12.12.2008 року та зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1155; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.04.2027 року. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька - ОСОБА_3. Позивач вказує, що донька на теперішній час проживає із нею, та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку не надає допомоги на утримання доньки, у звязку з чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище Кокіза.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /до шлюбу Кокіза/ 12.12.2008 року уклали шлюб, який зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1155, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 092849 /а.с. 6/.
Від шлюбу у сторін 06.04.2009 року народилася донька ОСОБА_3, актовий запис № 751, що слідує із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 174354, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 7/.
Згідно довідки № 441 від 19.05.2017 року у будинку за адресою: Вінницька обл., Шаргородський район, вул. Свободи, 11, проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на утриманні позивача.
Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з січня 2017 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд враховує встановлений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені, а саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 158, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 180, 182, 184 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 /до шлюбу Кокіза/ ОСОБА_6, зареєстрований 12.12.2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1155, які від шлюбу мають одну неповнолітню доньку, - розірвати.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 /до шлюбу Кокіза/ ОСОБА_6, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «Кокіза».
Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «Каленик».
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2017 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до 06.04.2027 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640 грн. /шістсот сорок гривень 00 копійок/.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. /шістсот сорок гривень 00 копійок/.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.