У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання кредитного договору недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про припинення договору поруки; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, про припинення договору поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 06 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області

від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк) звернулося до суду з позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 18 серпня 2005 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № MRIPGK00430069, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 28 375 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 17 серпня 2020 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, а також між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено окремі договори поруки, відповідно до яких на поручителів покладено солідарний обов'язок перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 05 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі

16 939,20 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 15 585,92 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 1 196,60 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом - 130,06 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 26,62 доларів США, яку позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати.

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що у порушення вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» банком не було надано йому повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту та всіх супутніх послуг (банківських, послуг нотаріуса, страхових послуг, послуг за реєстрацію застави, оцінювача тощо). Банком не надавався окремий письмовий документ з деталізацією загальної вартості кредиту, суми процентів та інших платежів для визначення необхідного розміру щомісячної оплати та розподілу отриманих коштів. Крім того, у договорі не вказана загальна вартість кредиту, яку споживач повинен сплатити з дати укладання договору до дати повернення коштів, а також не повідомлено про покладення на споживача всіх валютних ризиків під час виконання зобов'язань.

Посилаючись на те, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, використання банком долара США, як предмету кредитування, у разі настання певних подій, просив суд визнати недійсним кредитний договір від 18 серпня 2005 року № MRIPGK00430069.

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 18 вересня 2005 року між банком та нею укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона поручилась перед кредитором за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором від 18 серпня 2005 року № MRIPGK00430069.

Посилаючись на те, що банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за кредитним договором та протягом дев'яти років до моменту пред'явлення позову не повідомляв про наявність заборгованості, вважає дію договору поруки припиненою на підставі п. 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 4 ст. 559 ЦК України та відсутністю у банку права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 18 вересня 2005 року між банком та нею укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона поручилась перед кредитором за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором від 18 серпня 2005 року № MRIPGK00430069.

Посилаючись на те, що банк в односторонньому порядку збільшив кредитну ставку за договором та протягом дев'яти років до моменту пред'явлення позову не повідомляв про наявність заборгованості, у зв'язку з чим вважає дію договору поруки припиненою на підставі п. 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 4 ст. 559 ЦК України та відсутністю у банку права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 06 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (,) солідарно з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) заборгованість за кредитним договором № MRIPGK00430069 від 18 серпня

2005 року у розмірі 16 939 доларів 20 центів США, яка складається з:

15 585,92 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 196,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 130,06 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26,62 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (,) солідарно з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_3) заборгованість за кредитним договором № MR1PGK00430069 від 18 серпня

2005 року, у розмірі 1 6939 доларів 20 центів США, яка складається з:

15 585,92 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 196,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 130,06 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26,62 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на відшкодування сплаченого судового збору по 1 218 грн. з кожного.

В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 06 листопада 2015 року в частині стягнення розміру заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № MR1PGK00430069

від 18 серпня 2005 року, що утворилась станом на 05 березня 2015 року, у розмірі 16 544 долари США13 центів, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15 430 доларів США 24 цента, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 074 долари США 81 цент, заборгованості з комісії у розмірі 39 доларів США 08 центів.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № MR1PGK00430069

від 18 серпня 2005 року, що утворилась станом на 05 березня 2015 року, у розмірі 16 544 долари США 13 центів, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15 430 доларів США 24 цента, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 074 долари США 81 цент, заборгованості з комісії у розмірі 39 доларів США 08 центів.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору за подачу позову до суду з кожного по 1 189 гривень 62 копійки.

В решті частини рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 у відшкодування витрат по оплаті судової бухгалтерсько-економічної експертизи 164 гривні

22 копійки.

Стягнуто в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги з ОСОБА_4 у розмірі 2 617 гривень 17 копійок, з ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 61 гривня 63 копійки.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні зустрічних позовів до апеляційного суду не оскаржувалося, а тому не переглядається в касаційному порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову банку та задовольнити його зустрічний позов, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позичальником належним чином не виконувались умови кредитного договору, забезпеченого поруками, що призвело до утворення простроченої заборгованості та врахувавши, що кредитний договір відповідає вимогам законодавства, чинного на час його укладення, доказів наявності в кредитному договорі несправедливих умов, а також підвищення в односторонньому порядку банком процентної ставки ОСОБА_4 не надано, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для дострокового стягнення з боржника та кожного з поручителів заборгованості за кредитним договором та відмову у задоволенні вимог за зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості, апеляційний суд, врахувавши умови кредитного договору, якими передбачено сплата відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне його погашення, а також висновок судової бухгалтерсько-економічної експертизи від 06 травня 2016 року № 84/85-16, обґрунтовано змінив розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника та поручителів на користь банку.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 06 листопада 2015 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун О.В. Попович