Категорія 27 Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.

суддів Голоти Л.О., Кучевського П.В.,

при секретарі Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою, зазначивши, що 13.06.2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», було укладено Договір «Кредитування комерційного автотранспорту» № 18/КК2008/25-980, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав грошові кошти у сумі 392700,00 грн. в порядку та на умовах, визначених договором. 13.06.2008 року між ним та ВАТ комерційний банк «Надра» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого він зобовязався перед банком, як кредитором, відповідати в повному обсязі за невиконання ОСОБА_5 усіх його зобовязань , що виникли з Договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 18/КК2008/25-980 від 13.06.2008 року. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.11.2014 року по справі № 128/2949/14-ц було задоволено його позов до ПАТ «Комерційний банк «Надра», а саме визнано припиненим договір поруки б/н від 13.06.2008 року, укладений між ним та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра». Даним рішенням було встановлено, що у період з 01.07.2013 року по 15.05.2014 року ПАТ «КБ «Надра» при нарахуванні процентів: застосувало ставку у розмірі 40,6% річних. При цьому, застосування вказаної процентної ставки не передбачено Договором поруки та призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а отже є підставою для припинення поруки згідно ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України. Крім того, вказаним рішенням було встановлено, що відповідач звернувся з позовом до поручителя після спливу встановленого для цього законом строку, що також є підставою для припинення поруки. Зазначає, що усі зобов'язання , які виникли у нього перед відповідачем на підставі договору поруки б/н від 13.06.2008 року, наразі є припиненими. Проте, таке припинення зобов'язань відповідачем не визнається, в силу чого позивач просить суд визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки, укладеного 13 червня 2008 року між ним та ВАТ « Комерційний банк «Надра».

Рішенням Вінницького міського суду від 02.06.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визнано припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки, укладеного 13 червня 2008 року між ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на користь ОСОБА_6 551 грн. 20 коп., судових витрат, а саме витрат понесених за сплату судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням Вінницького міського суду ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при постановленні рішення не звернув уваги на те, що позовні вимоги заявлялись до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі філії ОСОБА_7 На ім»я судді направлялись відповідні листи із зазначенням того, що у м. Вінниці відсутні філії та представництва банку. При розгляді справи ухвал щодо уточнення назви відповідача не постановлювалось.

Судом першої інстанції не вірно встановлено обставини щодо пропуску строків звернення із вимогами до пуручителя в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки 22.08.2013 року постановлено рішення Вінницького районного суду щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 як боржника та ОСОБА_3 як поручителя заборгованості по кредитному договору від 13.06.2008 року.

Також суд невірно встановив обставини та невірно оцінив докази щодо збільшення відсоткової ставки банком в односторонньому порядку та збільшення відповідальності поручителя, оскільки таке підвищення процентної ставки передбачено кредитним договором.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

По справі встановлено, що, відповідно до Договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 18/ККА/2008/25-980 від 13.06.2008 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 392700 грн., цільове призначення кредиту придбання автотранспортного засобу, зі сплатою відсотків у розмірі 20,3% на рік, з кінцевим строком повернення 13.06.2013 року, а позичальник зобовязався повертати кредит щомісячно, включаючи сплату відсотків, передбачивши в п. 1.1.3.2. можливість застосування подвійного розміру відсоткової ставки в результаті прострочення виконання зобовязань щодо повернення кредиту у строк. Зміст Додатку № 1 до даного кредитного договору вказує, що сторони погодили графік погашення заборгованості по кредиту та процентів щомісячними платежами протягом строку дії кредитного договору, де застосовується відсоткова ставка у розмірі 20,3% на рік. (а.с. 79-81).

Відповідно до договору поруки від 13.06.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», як кредитором, та ОСОБА_3, як поручителем, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати за належне виконання позичальником зобовязань, які виникають з умов кредитного договору № 18/ККА/2008/25-980 від 13.06.2008 року, зокрема: повернути суму кредиту до 13.06.2013 року; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 20,3% річних та сплатити можливі штрафні санкції, що надалі по тексту даного договору розуміється як «Зобовязання» (п. 1.1.), при цьому, кредитор набуває право вимоги до поручителя при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення із вимогою виконати зобовязання позичальника (п. 2.1.). Пункт 5.3. вказує, що дія договору поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. (а. с. 82).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.08.2013 року по справі № 2-2119/11 за позовом Відкритого Акціонерного товариства КБ «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, - позов було задоволено та стягнено солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Вінницького РУ заборгованість по кредитному договору № 18/КК2008/25-980 від 13.06.2008 року в сумі 406348 грн. 24 коп. Рішення суду набрало законної сили 03.09.2013 року. Даним рішенням було встановлено, що підстав для звільнення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від виконання зобовязань за кредитним договором та договором поруки не встановлено.

Відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14.11.2014 року по справі № 128/2949/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Комерційний банк "Надра", з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим позов задоволено, визнано припиненим договір поруки б/н від 13.06.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3. Рішення набуло законної сили 25.11.2014 року. Даним рішенням суду було встановлено, що у період з 01.07.2013 року по 15.05.2014 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» при нарахуванні процентів застосовувало ставку у розмірі 40,6% річних, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а отже є підставою для припинення договору поруки згідно ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, які були заявлені 21.12.2016 року, суд першої інстанції виходив з того , що зміст договору поруки не містить строку його дії та не передбачає взятих поручителем зобовязань щодо відповідальності за належну сплату позичальником відсотків за користування кредитом у подвійному її розмірі із розрахунку 40,6% річних. Виникнення у кредитора права вимоги до поручителя настає за умови обовязкового направлення поручителю повідомлення із вимогою виконати зобовязання позичальника.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції інстанції не погоджується з наступних підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом.

Отже, виходячи з положень частини четвертої ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суддів.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що застосування процентної ставки в розмірі 40,6% річних не передбачено Договором поруки та призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а отже є підставою для припинення поруки згідно ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, а також встановлені обставини щодо того, що у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 13.06.2013 року, протягом наступних шести місяців, проте банк зазначеним правом не скористався.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 не виконував зобовязання за договором кредитування, в звязку з чим, 15.10.2009 року ВАТ КБ «Надра» звернулося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків за користування кредитом та пенею. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 серпня 2013 року , яке є чинним на день розгляду справи, позовні вимоги задоволено, стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 406348 гривень, яка виникла станом на 25.08.2009 року.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення є обовязковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті самі позовні вимоги з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина 2 ст. 223 ЦПК України).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України немає. Тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог , а саме про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є неправильним.

Отже, у справі яка переглядається, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303,307 , 309, 314 ,316 ,317 ЦПК України , колегія cуддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 2 червня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» 606 гривень 32 копійки судових витрат, а саме витрат понесених за сплату судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_8

Судді /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10