Провадження №4-с/523/135/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою та просив визнати дії заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 (далі заступник начальника ВДВС) у виконавчому провадженні №В-2/100 (ЄДРВП №42123076) неправомірними; визнати постанову про закінчення виконавчого провадження № В-2/100 (ЄДРВП №42123076) від 11.03.2014р., неправомірною та скасувати її; зобовязати заступника начальника ВДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження із зазначенням про зняття арешту з майна боржника.

В обґрунтування вимог посилався на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси з нього на користь ОСОБА_5, було стягнуто суму боргу за договором позики. На підставі виконавчого листа № 523/2014/14-ц виконавче провадження № В-2/100 (ЄДРВП №42123076) було відкрито 17.02.2014р. Постановою державного виконавця від 17.02.2014р., було накладено арешт на 1/2 частину кв. № 57 по вул. Десантний бульвар в м. Одесі. 11.03.2014р., державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Разом із тим, у зазначеній постанові, в порушення вимог чинного законодавства, зокрема ст. 50 Закону не зазначив про зняття арешту з майна боржника.

Ухвалою суду від 20.12.2016 року до участі у справі був залучений начальник Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 з тих підстав, що заступник начальника ОСОБА_3 не працює в Суворовському ВДВС.

Особи, що приймають участь у справі, в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_1, - адвоката ОСОБА_6, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника (а.с. 51).

Представник залученого начальника Суворовського ВДВС ОСОБА_4, - заступник начальника Суворовського ВДВС ОСОБА_7, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності (а.с.53, 54).

Представник стягувача ОСОБА_5, - ОСОБА_8, (а.с. 42) подав заяву про розгляд скарги за його відсутності (а.с. 52).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 13.02.2014р. був накладений арешт на ? частки квартири АДРЕСА_1 у якості забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

17.02.2014р., постановою заступника начальника Суворовського ВДВС ОСОБА_3І,, було відкрито виконавче провадження №В-2/100 (ЄДРВП №42123076) за заявою ОСОБА_5 про виконання ухвали суду про накладення арешту.

Також, Постановою заступника начальника Суворовського ВДВС ОСОБА_3 від 17.02.2014р., було накладено арешт на 1/2 частину кв. № 57 по вул. Десантний бульвар в м. Одесі.

Заступник начальника Суворовського ВДВС ОСОБА_3, 11.03.2014р., виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з підстави передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), у зазначеній постанові заступник начальника Суворовського ВДВС ОСОБА_3 не зазначив про зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» дійсно передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом мала місце з приводу виконання рішення суду, постановленого в порядку забезпечення позову.

Таким чином суд, приходить до висновку про те, що дії заступника начальника Суворовського ВДВС ОСОБА_3, в частині не зазначення про зняття арешту, накладеного на майно боржника в постанові про закінчення виконавчого провадження, є правомірними та відповідають вимогам ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 85 Закону передбачено право стягувача на оскарження дії чи бездіяльності Державної виконавчої службу шляхом подання скарги до начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби, або до суду.

Згідно ст.387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що скарга не є обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 158, 169, 197, 209, 210, 218, 222, 293, 383, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинення певних дій, залишити без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 ти денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: