Справа № 369/8695/17
Провадження № 2/369/3542/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Ведмеденко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що починаючи з 21.04.2007 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2012шлюб з відповідачем розірвано.

У подальшому, на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду від 12.03.2013, з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2013 і до повноліття дитини.

З моменту винесення судом 12.03.2013 рішення про стягнення аліментів, його сімейний стан суттєво змінився. 21.03.2013 він одружився з ОСОБА_4, від шлюбу з якою у нього народилося двоє дітей: донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після народження другої дитини, його дружина ОСОБА_4 після закінчення лікарняного піде у декретну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Вказує, що на сьогоднішній день на його утриманні, окрім сина від першого шлюбу, також перебуває ще двоє малолітніх дітей та дружина.

Внаслідок народження сина ОСОБА_5, погіршився і його майновий стан, оскільки для забезпечення його утримання та виховання потрібні немалі грошові кошти.

Зазначає, що він не має свого власного житла, внаслідок чого винаймає однокімнатну квартиру.

Тому, вважає, що всі зазначені обставини свідчать про зміну його сімейного та матеріального стану, та є підставою для зменшення розміру аліментів.

Тому позивач просив зменшити розмір аліментів стягуваних зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 до 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення судом рішення і до повноліття дитини.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Фастівського районного суду Київської області від 12.03.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2013 р. і до повноліття дитини.

23.03.2013 року між позивачем та ОСОБА_4 зареєстровано шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1. Від даного шлюбу останні мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а.с.9-10).

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища, оскільки як вбачається з доданих до матеріалів справи доказів, зокрема довідки №18-611зп від 04.08.2017 позивач офіційно працевлаштований та працює в Відділі забезпечення представництва в вищих судах Генеральної прокуратури України на посаді начальника відділу та має стабільний офіційний дохід.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексуУкраїни розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів справи посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів це створення сім"ї та народження дітей, суд бере до уваги, проте позивач не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, доказів про те, що його матеріальний стан погіршився, суду надано не було.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд враховує матеріальне становище позивача та матеріального становища дитини, на утримання якої стягуються аліменти, та прийшов до висновку, що загальний розмір аліментів, які вирішено стягувати судом з позивача у розмірі 1/4 частини від його доходів, є мінімальним для потреб дитини, до того ж не перевищує мінімального розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом.

У виконання вимог статей 10, 60 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан, змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 182, 192 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 209, 212-216 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Т.В.Дубас