АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/7914/17 головуючий у 1-й інстанції: Вовк Є.І.
апеляційне провадження № 22-ц/796/7747/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Білич І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" (далі - ТОВ "Кредекс Фінанс") звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 5 грудня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" ( далі -АКІБ "УкрСиббанк"), правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту за № 00, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 24 059 доларів США зі сплатою 12, 50 % річних на строк до 5 грудня 2014 року для придбання автомобіля. У цей же день на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу, згідно з яким останній передав у заставу належний йому автомобіль марки KIA, модель CEED SW, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 20 квітня 2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс" укладено договір факторингу № 05/12, згідно якого банк відступив на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 5 грудня 2007 року та договору застави на підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про заставу", ч. 2 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 16 лютого 2015 року становить 190 886 грн. 80 коп.

З урахуванням наведеного, позивач просив у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 00 від 5 грудня 2007 року, розмір якої станом на 16 лютого 2015 року складав 190 886 грн. 80 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки KIA, модель CEED SW, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, належний відповідачу на праві власності, шляхом продажу ТОВ "Кредекс Фінанс" з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, витребування автомобіля від заставодавця та передати його у володіння ТОВ "Кредекс Фінанс".

Заочним рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року позов ТОВ "Кредекс Фінанс" задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 5 грудня 2007 року звернуто стягнення на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" на предмет застави - автомобіль марки КІА, модель CEED SW, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ТОВ "Кредекс Фінанс" з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, витребувавши вказаний автомобіль у ОСОБА_1 та передавши його ТОВ "Кредекс Фінанс", з наданням останньому права вчиняти від імені ОСОБА_1 усі дії, необхідні для вказаного продажу, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1908 грн. 87 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором; розрахунок заборгованості складений без урахування фактично сплачених ним коштів; договір факторингу є нікчемним; право вимоги позивача за договором факторингу є недоведеним; неналежне повідомлення про відступлення права вимоги за договором вказує на відсутність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості у обраний позивачем спосіб.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ТОВ "Кредекс Фінанс" - Бараннікова Н.О. в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, 5 грудня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким останній отримав кредит на придбання автомобіля в розмірі 24 059 доларів США зі сплатою 12,50 % річних строком до 5 лютого 2014 року.

На забезпечення виконання цього договору між сторонами того ж дня у простій письмовій формі було укладено договір застави рухомого майна, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль марки KIA, модель CEED SW, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

20 квітня 2012 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс" укладено договір факторингу, згідно з яким ТОВ "Кредекс Фінанс" набуло право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договором.

Унаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе грошових зобов'язань виникла заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 16 лютого 2015 року складав 190 886 грн. 80 коп., із якої: заборгованість за тілом кредиту - 130 951 грн. 39 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 11 646 грн. 29 коп.; заборгованість за процентами на дату подачі позову - 47 715 грн. 61 коп. та пеня - 573 грн. 51 коп.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

За приписами статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язуєтьсям повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України "Про заставу" в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір факторінгу є нікчемним, оскільки не був посвідчений нотаріально є надуманими та підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 1 статті 577 ЦК України передбачено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про заставу" (в редакції, чинній на момент укладення договору застави транспорного засобу № 102279 від 05 грудня 2007 року) договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Законодавством України може бути передбачено й інші випадки нотаріального посвідчення договору застави. Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов'язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін.

Наведені положення законодавства свідчать про те, що законодавством України на момент укладення договору застави транспорного засобу № 102279 від 05 грудня 2007 року не передбачалось обов'язкового нотаріального посвідчення договору застави, він міг бути укладений у письмовій формі, а, отже, і правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, право вимоги за яким передається новому кредиторові, укладається у письмовій формі.

Твердження у апеляційній скарзі про те, що право вимоги позивача за договором факторингу є недоведеним; позивач не надав жодних доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором; розрахунок заборгованості складений без урахування фактично сплачених ним коштів є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що неналежне повідомлення про відступлення права вимоги за договором вказує на відсутність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості у обраний позивачем спосіб підлягають відхиленню.

За положеннями ст. ст. 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним.

При цьому неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України).

Установивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет застави.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Разом з тим, вирішуючи спір про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у резолютивній частині судового рішення не зазначив усіх складових кредитної заборгованості, що підлягають сплаті заставодержателю з вартості предмета застави; не зазначив початкову ціну предмета застави для його подальшої реалізації.

За таких обставин колегія вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, у рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 5 грудня 2007 року, яка станом на 16 лютого 2015 року становить 190 886 грн. 80 коп., із якої: заборгованість за тілом кредиту - 130 951 грн. 39 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 11 646 грн. 29 коп.; заборгованість за процентами на дату подачі позову - 47 715 грн. 61 коп. та пеня - 573 грн. 51 коп., звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб марки КІА, модель CEED SW, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість якого згідно договору застави становила 135 000 грн., який належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля товариством з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" з укладенням від його імені договору купівлі - продажу з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного транспортного засобу з обліку у відповідних реєстраційних органах України, а також наданням ТОВ "Кредекс Фінанс" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Зобов'язати ОСОБА_1 передати товариству з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" предмет застави: автомобіль марки КІА, модель CEED SW, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року змінити.

У рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 5 грудня 2007 року, яка станом на 16 лютого 2015 року становить 190 886 грн. 80 коп., із якої: заборгованість за тілом кредиту - 130 951 грн. 39 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 11 646 грн. 29 коп.; заборгованість за процентами на дату подачі позову - 47 715 грн. 61 коп. та пеня - 573 грн. 51 коп., звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб марки КІА, модель CEED SW, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість якого згідно договору застави становила 135 000 грн., який належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля товариством з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" з укладенням від його імені договору купівлі - продажу з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного транспортного засобу з обліку у відповідних реєстраційних органах України, а також наданням товариству з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зобов'язати ОСОБА_1 передати товариству з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" предмет застави: автомобіль марки КІА, модель CEED SW, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Білич

Л.Д.Поливач