Справа № 654/2458/17
Провадження № 2/654/1011/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2017 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Охтень А.А.,

при секретарі - Шешеня М.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна та земельної ділянки особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 28.08.1998 року він уклав шлюб з відповідачем по справі. За час шлюбу 26.11.1999 року ним було за власні кошти придбано квартиру АДРЕСА_1. Також, 20.05.2005 року ним було приватизовано земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1. На теперішній час шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, а відповідачем порушено питання про поділ майна подружжя. Позивач вважає, що оскільки кошти, витрачені на купівлю спірного майна, належали йому особисто, то дане майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить визнати вищевказану квартиру АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та земельну ділянку своєю особистою власністю. Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що 20.10.1999 р. ним було продано квартиру АДРЕСА_2, яка належала йому на праві приватної власності. Отримані від продажу кошти були витрачені на придбання спірного будинку в с. Залізний Порт. На підтвердження своїх доводів позивач надав свідоцтво про право власності на житло, договір купівлі-продажу квартири в м. Херсон та договір купівлі-продажу квартири в с. Залізний Порт.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов на вищезазначених підставах та наполягали на його задоволенні.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки вважають наведені позивачем обставини такими, що не відповідають дійсності. Відповідач надала суду письмове заперечення проти позову, у якому зазначила, що 20.08.1998 року вона уклала шлюб з позивачем та з цього часу вони проживали однією сім'єю. В перші роки сімейного життя вони з чоловіком орендували житло та мали намір придбати власне сімейне житло. Оскільки грошей на його придбання не було, то 16.12.1998 року було продано її спадщину - будинок з господарськими спорудами у с. Новочорномор'я, а отримані від продажу кошти стали стартом придбання квартири в с. Залізний Порт. При купівлі житла за спільною згодою подружжя майно юридично було оформлене на чоловіка. Після придбання квартири усі зароблені подружжям кошти витрачались на будівництво новобудов на подвір'ї біля квартири. На підтвердження викладеного відповідач надала суду договір купівлі-продажу будинку в с. Новочорномор'я. 10.11.2016 року було розірвано шлюб між сторонами, внаслідок чого порушено питання про поділ майна. Таким чином, ОСОБА_4 вважає, що спірна квартира з новобудовами, а також земельна ділянка набуті за спільні кошти подружжя і тому є спільною сумісною власністю подружжя, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін та їх представників, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.08.1998 р. між сторонами було укладено шлюб, який 10.11.2016 року розірвано рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.10.1999 року серії АВЕ № 303113, ОСОБА_2 продав за чотири тисячі сто гривень належну йому на праві власності однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2854.

Згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного на товарній біржі «ВА-БАНК» від 26.11.1999 р. № 2-0988, ОСОБА_2 купив у ОСОБА_7 за 2000 гривень квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що за договором купівлі-продажу, укладеним на товарній біржі «ВА-БАНК» від 16.12.1998р. №2-0595, відповідач продала за 800 гривень домобудівлю по АДРЕСА_3, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У відповідності п 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Оскільки сторони під час набуття спірного майна проживали однією сім'єю, були поєднані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, кожен з них мав власні кошти від продажу належного їм майна, то спірна квартира в с. Залізний Порт, вартістю 2000 гривень, могла бути придбана як за особисті кошти позивача, так і за спільні кошти подружжя, оскільки судом встановлено їхню наявність і в ОСОБА_4 від продажу належного їй будинку.

Частиною 7 ст. 57 СК України встановлено, що якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

У відповідності до ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не спростував доводів відповідача про її участь у придбанні спірної нерухомості та не надав суду належних і допустимих доказів, які б достовірно підтверджували, що спірне майно придбано і в подальшому утримувалось та поліпшувалось виключно за його особисті кошти.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 179, 208-209, 212-215, 217, 218 ЦПК України, , ст.57-60 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна та земельної ділянки особистою приватною власністю - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд протягом 10 днів з дня отримання повного тексту рішення.

Суддя: А. А. Охтень