АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4030/16-ц Головуючий в першій інстанції
Провадження № 22-ц/774/1547/К/17 Рунчева О.В.
Категорія - 50 (І) Доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, про зміну розміру аліментів.

Особи, які беруть участь у справі:

відповідач - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2011 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначив, що на даний час його матеріальний стан погіршився, зокрема, він не має постійного місця роботи, має нерегулярний та мінливий дохід, який в середньому становить близько 2000 грн. на місяць, створив нову сім'ю, зареєструвавши 10.09.2011 року шлюб з ОСОБА_6 Окрім того, зазначив про зміну стану свого здоров'я в бік погіршення, що потребує додаткових витрат на лікування і оздоровлення.

За таких обставин, просив суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. на місяць.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи залученоВідділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким змінити розмірстягуваних з нього аліментів, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць. Вважає, що суд не належно оцінив надані ним докази в підтвердження зміни матеріального стану в бік погіршення, зокрема: докази відсутності постійного працевлаштування та доходів за 2013-2017 роки, медичну документацію в підтвердження погіршення стану його здоров'я та факту укладення шлюбу з ОСОБА_6, дійшовши помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4, посилаючись на законність ухваленого у справі рішення, просила суд апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань з приводу їх участі та можливості подальшого розгляду справи не подавали, що, у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Представник Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва надав клопотання про розгляд справи за його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_4, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які, починаючи з 2006 року, проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2011 року, яке вступило в законну силу 28.01.2011 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2010 року і до повноліття дитини (а.с. 7).

Ці обставини визнані сторонами та встановлені судовим рішенням, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України повторному доведенню не підлягають.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, ОСОБА_2 послався на зміну свого матеріального стану, сімейного стану та погіршення стану свого здоров'я.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. 192 СК України та виходив з того, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження зміни його матеріального стану в бік погіршення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, встановлюється рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч.1 ст. 141 СК України).

Як передбачено ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, в редакції, що діла на час виникнення спірних правовідносин, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні роз'яснення щодо підстав зміни розміру аліментів наведені Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Аналіз положень ст. 184 СК України вказує на те, що підставами визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі на момент виникнення спірних правовідносин є нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання ним частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право стягувача аліментів вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки).

Цей висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Разом з тим, без доведеності належними та допустимими доказами зміни матеріального стану платника аліментів, відсутні підстави для зміни розміру аліментів, в тому числі й шляхом зміни способу присудження аліментів з частки на тверду грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 обґрунтовував свої позовні вимоги зміною свого матеріального стану в бік погіршення, що викликано відсутністю постійної роботи та заробітку, потребою в лікуванні у зв'язку з проходженням курсу стаціонарного лікування і перенесення операції та укладенням шлюбу з ОСОБА_6

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 після ухвалення рішення Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 11 січня 2011 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, 29.08.2011 року звільнився з займаної ним посади оператора ПК ТОВ «Нічний експрес» за власним бажанням, після цього 23.11.2012 року працевлаштувався на посаду комірника ТОВ «Фарм Рост Аутстафінг» й звільнився з неї 12.12.2012 року за власним бажанням та станом на теперішній час офіційно не працює (а.с. 8-9).

Також матеріалами справи підтверджено, що у сімейному стані позивача відбулися зміни - він 10.09.2011 року одружився з ОСОБА_6 (а.с. 14).

Окрім того, ОСОБА_2 в період з 17.11.2015 року по 26.11.2015 року проходив курс стаціонарного лікування одонтогенної флегмони правої підщелепної та підборідної ділянок від 47 зуба та переніс операцію, в 2016 році йому діагностовано ряд захворювань, зокрема: хронічний гастродуоденіт в фазі загострення, виражений кандиозний езофагіт, ерозитивний ертематозно-поерховий гастрит та двостороннє порушення функції звукопроводячого апарата з елементами порушення функції звокосприймаючого апарата в зоні високих частот (а.с. 9-13).

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження здійснюваних позивачем витрат на лікування та отримуваного доходу станом на теперішній час.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надавши докази на підтвердження існування фактичних обставин, а саме: відсутність офіційного працевлаштування, укладення ним другого шлюбу та погіршення стану здоров'я, позивач, в порушення зазначених вимог закону, не довів, що після присудження аліментів вищевказані обставини вплинули на його матеріальне становище, внаслідок чого отримуваний ним фактичний дохід став меншим у порівнянні з його доходом в період присудження аліментів, тобто його матеріальний стан змінився в бік погіршення.

Таким чином, самі по собі відсутність офіційного працевлаштування позивача ОСОБА_2, укладення ним другого шлюбу та погіршення стану здоров'я не можуть бути підставами для зміни розміру аліментів у разі відсутності доказів, що підтверджують зміну його матеріального стану внаслідок настання цих обставин.

Зазначеним обставинам й доказам, наданим в їх обґрунтування, судом першої інстанції надано належну оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, тому висновок суду першої інстанції про недоведеність змін у матеріальному становищі ОСОБА_2 є правильним.

Доводи, викладені представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, щодо не належної оцінки судом першої інстанції доказів в підтвердження зміни матеріального стану позивача в бік погіршення, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: