Номер провадження: 22-ц/785/3028/17
Номер справи місцевого суду: 510/1777/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27 січня 2016 року,

встановила:

У липні 2009 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) звернулося до суду з вищезазначеним уточненим у листопаді 2010 р. позовом, в якому остаточно просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за кредитними зобовязаннями у загальній сумі - 59 722,87 грн..

Позовні вимоги Банк обґрунтовував тим, що 17.11.2007 р. із відповідачем - ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 6427 (далі Кредитний договір), згідно якого позичальнику був наданий кредит в сумі 40 000,00 грн., з кінцевим строком розрахунку - 17.11.2017 р.. Між сторонами кредитного договору були узгоджені умови надання строкового кредиту та порядок погашення заборгованості. У звязку із тим, що відповідач - ОСОБА_4 (позичальник) не виконав умови п. п. 3.3.1., 3.3.3., 3.3.4., 3.3.5., 3.3.6 кредитного договору, тобто своєчасно не повернув Банку (кредитору) кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування ними, станом на листопад 2010 р. виникла заборгованість за кредитними зобовязаннями, яка складається з: - строкова заборгованість 28 333,33 грн.; - непогашений кредит 11 666,67 грн.; - несплачені відсотки за користування коштами 16 288,00 грн.; - пеня на суму непогашеного кредиту 3 434,87 грн..

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 17.11.2007 р. Банком були укладені: 1) з ОСОБА_4, ОСОБА_6 Іпотечний договір, за яким останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1; 2) з ОСОБА_5 - договір поруки № 6427 (далі Договір поруки). Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 4.1 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальника. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором.

Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору в разі порушення позичальником умов цього договору Банк має право достроково стягнути кредит, суму нарахованих процентів та інших платежів, що підлягають сплаті.

Заочним рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 03.11.2010 р. позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії-Ренійське відділення №6780 ВАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість за кредитними зобовязаннями у сумі - 59 722 грн.87 коп., солідарно.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії-Ренійське відділення №6780 ВАТ «Державний ощадний банк України», судові витрати у сумі - 1257 грн. 61 коп..

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 28.12.2015 р. заява ОСОБА_5 від 21.09.2015 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення задоволена.

Заочне рішення Ренійського районного суду Одеської області від 03.11.2010 р. скасовано. Справу призначено до судового розгляду.

Повторним заочним рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27.01.2017 р. позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління «Державний ощадний банк України», заборгованість за кредитним договором № 6427 від 17.11.2007 р. в розмірі - 59 722 грн. 87 коп..

В частині стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління «Державний ощадний банк України», заборгованості за кредитним договором № 6427 від 17.11.2007 р. в розмірі - 59 722 грн. 87 коп. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління «Державний ощадний банк України», - 1 257 грн. 61 коп. судових витрат.

Банк в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його вимог про солідарне стягнення боргу з поручителя ОСОБА_5. Просить рішення суду в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову Банку в цій частині. Посилається на те, що в оскарженій частині рішення ухвалено судом при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

На вимогу апеляційного суду Банк надав письмові пояснення про те, що в матеріалах наглядової справи відсутні вимоги про дострокове повернення кредиту, які направлялися позичальнику ОСОБА_4 та поручителю ОСОБА_5, що свідчить про не направлення Банком вищезазначених вимог. Оскільки кредит надано строком до 17.11.2017 р., відсутні відомості про направлення Банком вимоги про дострокове повернення кредиту, Банк вважає, що порука не припинилася.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 у судове засідання з розгляду справи по суті не зявилися. Про час і місце розгляду справи ОСОБА_5 сповіщений належним чином. Від ОСОБА_5 надійшло повідомлення про те, що у звязку з хворобою він не може зявитися у судове засідання. Разом з тим, будь-яких клопотань ним не заявлено.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Поштові повідомлення про вручення ОСОБА_4, ОСОБА_6 судових повісток повернулися з приміткою пошти «За закінченням строку зберігання». Колегія суддів приймає до уваги, що у попереднє судове засідання, призначене не 01.06.2017 р., останні були сповіщені належним чином. Таким чином, вони освідомлені про розгляд справи апеляційним судом. Письмових заперечень/пояснень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань останні не надали. Враховуючи вимоги законодавства щодо строків розгляду справи, баланс інтересів сторін по справі, зловживання з боку ОСОБА_4, ОСОБА_6 своїми обовязками зявлятися до пошти за отриманням судових повісток, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_4, ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заочне рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь Банку заборгованості за кредитним договором не оскаржено. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи повторне заочне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що Банк не повідомив ОСОБА_5 про порушення зобовязань позичальником ОСОБА_4.

Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не означають встановлення терміну припинення поруки в розмінні ст. 251 ЦК України, тому в такому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (Т. 2, а. с. 18 19).

Колегія суддів вважає, що повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 509, 525, 526, 546, 553, 1054 ЦК України ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апелянта є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17.11.2007 р. Банк із відповідачем ОСОБА_4 уклав кредитний договір № 6427 (Т. 1, а. с. 14 19), згідно із яким позичальнику був наданий кредит в сумі - 40 000,00 грн. (Т. 1, а. с. 23 27), строком - на 120 місяців, із строком розрахунку не пізніше ніж - до 17.11.2017 р., зі сплатою процентів у розмірі - 16,00 % річних. Кредит надається на споживчі цілі (п. п. 1.1, 1.2).

Згідно з п. 2.1. кредитного договору Банк має право вимагати достроково повернути суму кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору. Дострокове повернення кредиту та інших платежів повинно бути здійснено протягом місяця тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від Банку.

У судовому засідання представник Банку пояснив, що дострокове повернення кредиту повинно бути здійснено протягом тридцяти календарних днів з дати отримання відповідної вимоги Банку.

17.11.2007 р. в якості забезпечення повернення кредиту між ВАТ «Державний Ощадний банк України», з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, з другої сторони, був укладений іпотечний договір (Т. 1, а. с. 9 11).

17.11.2007 р. в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Банком із ОСОБА_5 також був укладений договір поруки № 6427 (Т. 1, а. с. 12 13). Відповідно до п. п. 1.1, 2.1, 2.4, 2.5, 3.1, 4.1 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальника. У разі порушення Боржником виконання зобовязання Кредитор має право вимагати від Поручителя виконання зобовязання Боржника перед Кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором. Якщо при настанні строку платежу відповідно до кредитного договору Боржником не буде сплачено платіж Кредитору, Боржник та/або Кредитор зобовязуються повідомляти Поручителя про прострочення платежу. Поручитель зобовязується протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення Кредитора або Боржника згідно п. 2.4 даного договору виплатити несплачену Боржником суму Кредитору. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором.

У зв`язку із тим, що відповідач ОСОБА_4 (Позичальник) належно не виконав умови п. п. 3.3.1, 3.3.3, 3.3.4, 3.3.5, 3.3.6 кредитного Договору, своєчасно та в повному обсязі не повернув позивачеві (Кредитору) кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування, у нього склалася заборгованість за кредитом, пенею за кредитом та відсотками станом на 03.11.2010 р. - момент уточнення позовних вимог (Т. 1, а. с. 57) в загальному розмірі - 59 722,87 грн., яка складається з: - строкова заборгованість 28 333,33 грн.; - непогашений кредит 11 666,67 грн.; - несплачені відсотки за користування коштами 16 288,00 грн.; - пеня на суму непогашеного кредиту 3 434,87 грн..

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (Т. 1, а. с. 25) ОСОБА_5 24.09.2009 р., тобто після предявлення Банком 24.07.2009 р. позову, отримав від Банку поштову кореспонденцію. Разом з тим, з вказаного поштового повідомлення вбачається, що поштова кореспонденція відправлялася 23.09.2008 р., на поштових штемпелях вказані дати 24.09.2008 р. та 25.09.2008 р.. На підставі наведеного колегія суддів не приймає вказаний доказ, як такий, що не відповідає вимогам допустимості (ст. 59 ЦПК України). Також колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до наданих Банком на вимогу апеляційного суду письмових пояснень встановити, яку саме кореспонденцію було відправлено/отримано за вказаним поштовим повідомленням неможливо.

Позовна заява Банку зареєстрована у суді 24.07.2009 р. (Т. 1, а. с. 4).

Між сторонами виникли кредитні правовідносини, правовідносини із забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 546, 553 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Згідно із ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час виникнення правовідносин, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійсненні споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Достовірно встановлено, що Банк у правовідносинах з поручителем не дотримався вимог п. п. 2.1, 2.4, 2.5 Договору поруки щодо попереднього повідомлення Поручителя про порушення Боржником виконання зобовязання за кредитним договором. Матеріали справи не містять доказів того, що Банк направляв ОСОБА_5 (поручителю), а останній отримував повідомлення про необхідність погашення боргу ОСОБА_4 (позичальника). При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що заочне рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь Банку заборгованості за кредитним договором ні позивачем, ні відповідачами не оскаржено, а тому в цій частині законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції не перевіряється.

Виходячи з встановлених по справі обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Банку до ОСОБА_5 є необґрунтованими. У задоволенні цих позовних вимог Банку необхідно відмовити за інших підстав ніж суд першої інстанції.

Таким чином, доводи Банку про те, що порука не припинена, оскільки договір діє до 17.11.2017 р., є частково обґрунтованими, оскільки рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню у звязку з необґрунтованістю позовних вимог. Апеляційна скарга Банку підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи в частині вимог Банку до поручителя, колегія суддів вважає, що повторне заочне рішення суду першої інстанції необхідно в цій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_5 за вищевказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Заочне рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27 січня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3