АПЕЛЯЦІЙНИЙСУДМІСТАКИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Справа №761/12582/17
№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/7331/2017
Головуючий у суді першої інстанції : А.А. Осаулов
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати і повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у відкритті провадження, оскільки даний спір виник у зв'язку з порушенням відповідачем вимог ЗУ «Про звернення громадян» та ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, не дослідив, чи діє відповідач у даних правовідносинах як суб'єкт владних повноважень, чи є підставою виникнення даних правовідносин реалізація владних повноважень та доступ до публічної інформації. Вважає, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами склалися приватно-правові відносини, а спір виник у зв'язку із реалізацією цивільних прав позивача та не є публічним.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, Головне управління Національної поліції України належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду, причини неявки в судове засідання свого представника відповідач суду не повідомив. Колегія суддів відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розцінила ці причини як неповажні та вважала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, положеннями ч.1 ст.1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства» при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 122 ЦПК України передбачено підстави відмови у відкритті провадження у справі.

Так, відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції посилався на п.7 ч.2 ст.17 КАС України, відповідно до якого юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Аналізуючи п.7 ч.2 ст.17 КАС України, для розгляду справ щодо запитів про надання інформації в рамках адміністративного судочинства, обов'язковою умовою є те, що б така інформація була бути публічною.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Як вбачається з позовної заяви, інформація, яку позивач просить надати відповідача, за своїм характером не є публічною інформацією, оскільки вона не була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків та не знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, а пов'язана з правом позивача на відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої, третьої статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, зі змісту позовних вимог вбачається, що позов пред'явлено до Головного управління Національної поліції у місті Києві - суб'єкта владних повноважень, проте заявлені позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії щодо винесення постанови з приводу визначення розміру заподіяної позивачеві майнової шкоди, в порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Так, статею 12 даного Закону визначено, що якщо громадянин не погоджується з винесеною постановою, він може її оскаржити до суду відповідно до положень цивільного процесуального законодавства.

Тобто даний спір не є публічно - правовим, а пов'язаний з правом позивача на відшкодування майнової шкоди. Тобто, зазначені позовні вимоги підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції не було враховано наведеного, що призвело до неправильного вирішення питання про прийняття справи до розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовивши у відкритті провадження з наведених підстав, суд порушив порядок встановлений законом для вирішення цього питання, що у відповідності з п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та передачі питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.3 ч.1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: