Справа № 2-4983/11
Номер провадження 2/570/86/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі судового засідання Захарук Г.Л.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки, адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні спільним майном та вселення , поділ спільного майна подружжя і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спільним майном та вселення, поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського районного суду перебуває вказана цивільна справа, яка ухвалою Рівненського міського суду від 23 грудня 2015 року була передана до Рівненського районного суду для розгляду за підсудністю. До провадження судді Остапчук Л.В. справа передана канцелярією суду відповідно до автоматизованого розподілу справ. Виходячи з того, що спори про підсудність не допускаються, суддя Остапчук Л.В. прийняла справу до свого провадження і призначила до судового розгляду. Дана справа тривалий час слухається судом і в ході її розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

В чергове судове засідання відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід судді Остапчук Л.В., мотивуючи її тим, що в нього виникли сумніви в об'єктивності та неупередженості судді, оскільки Рівненським районним судом під головуванням судді Остапчук Л.В. ухвалою від 18.04.2016 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу по поділу спірного майна, а ухвалою суду від 01.12.2016 року його зобов'язано здійснити дії по допуску експертів ППФ "Експерт-Рівне" до об'єктів експертизи, зокрема: спірного житлового будинку і земельної ділянки, на якій він знаходиться. Однак, він не є власником спірного майна, а згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником є ОСОБА_5 Вважає, що незважаючи на конституційні гарантії непорушності права власності, суд своїми ухвалами зобов'язав його свідомо піти на порушення норм Конституції України та Цивільного кодексу України, чого він зробити не може, так як є законопослушною людиною. Саме це породжує у нього обґрунтовані сумніви щодо об'єктивності на неупередженості судді.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 і його представник, адвокат ОСОБА_4, заяву про відвід судді Остапчук Л.В. підтримали, з мотивів, наведених у самій заяві, просять її задоволити.

Позивачка ОСОБА_1 і її представник, адвокат ОСОБА_2, вважають заяву про відвід не обґрунтованою. Згідно ст.23 ЦПК України заява про відвід подається до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Вважають заяву про відвід судді надуманою, не обґрунтованою, тому просять відмовити у її задоволенні.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що заява про відвід судді не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо він брав участь під час попереднього вирішення справи, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Стаття 21 ЦПК України встановлює випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Враховуючи заяву ОСОБА_3 про відвід судді і її доводи, суд вважає, що заява про відвід судді не відповідає вимогам закону, мотиви відводу є надуманими.

Суддя Остапчук Л.В. при розгляді даної справи ні прямо, ні опосередковано не заінтересована в результаті розгляду справи, вона діє відповідно до Закону і підпорядковується лише йому. Задоволення клопотань сторін під час розгляду справи по суті, відповідає вимогам закону, оскільки провадження у справі відкривалось суддями Рівненського міського суду, а суддя Остапчук Л.В. лише прийняла справу до свого провадження і призначила її до слухання по суті в судовому засіданні. Тому задоволення клопотань, в тому числі і про призначення експертизи, не може бути підставою для відводу судді.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що він не є власником спірного нерухомого майна, суд не може прийняти до уваги. Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що саме ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 19.11.2002 року на праві власності належала земельна ділянка площею 0,138 га в с.Карпилівка Рівненського району, забудовником будинку на цій земельній ділянці був саме відповідач, йому надавався дозвіл на виконання будівельних робіт від 13.08.2008 року. Рішенням Городоцької сільської ради № 96 від 27.06.2012 року саме за ОСОБА_3 було оформлено право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями на вул.Мирній, № 12-а в с.Карпилівка Рівненського району. Саме на ім'я ОСОБА_3 видавалась Декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 02.07.2012 року. 04 липня 2012 року відповідач ОСОБА_3 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зокрема на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями.

Пізніше ОСОБА_3 подарував вказаний будинок і земельну ділянку своїй матері ОСОБА_5, але рішенням Рівненського міського суду від 10.06.2014 року цей договір дарування житлового будинку і земельної ділянки визнано недійсним. Рішенням Рівненського районного суду від 13.01.2015 року скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на житловий будинок і земельну ділянку, яке було зареєстроване за нею на підставі договору дарування від 10.07.2012 року. Це рішення оскаржувалося в апеляційному порядку і ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18.06.2015 року залишене без змін. Однак, дане рішення суду не виконане, тому на сьогодні право власності згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме зареєстроване за ОСОБА_5

Отже, фактичним власником спірного житлового будинку і земельної ділянки на сьогодні є ОСОБА_3, він проживає в цьому будинку, використовує його за призначенням, про що він неодноразово наголошував в судовому засіданні. Тому його твердження, що він не є власником спірного нерухомого майна не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, на даний час фактично знаходиться на стадії завершення розглядом, дали свої пояснення сторони, допитано всіх свідків (значну кількість).

За таких обставин, суд вважає, що заява про відвід судді є необґрунтованою, не підтвердженою відповідними доказами, підстави відводу є надуманими, а тому заява до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.20, 21, 23, 24, 25 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого в справі, судді Остапчук Л.В. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6