Справа № 127/240/17-ц Провадження № 22-ц/772/2260/2017Головуючий в суді першої інстанції Жмудь О. О.
Категорія 43Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

за участі секретаря Агеєвої Г.В., апелянтки, відповідачки ОСОБА_2, її представника, адвоката Оверковського К.В., розглянувши у відкритому судово-му засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про усунення пере-

шкод у користуванні власністю шляхом вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Він-ницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

05 січня 2017 року ОСОБА_4 звернувся у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2 з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ( а. с. 2-5 ), посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за зако-ном від 24 вересня 2012 року йому належить 1/2 ідеальна частка квартири АДРЕСА_1. Це право власності зареєстроване в установленому порядку. Інша 1/2 частка цієї квартири належить відповідачу ОСОБА_5. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13 листо-пада 2013 року, що набрало законної сили, встановлений порядок користування вказаним житлом: у користування ОСОБА_4 виділена кімната 6, площею 11,5 кв.м., у користування ОСОБА_5 - кімната 5, площею 8 кв.м., решта приміщень квартири залишені у спільному користуванні сторін у справі. Квар-тирою користуються відповідачі. Однак, на даний час у позивача склалася ситу-ація, що спонукає його заселитися у власне житло у зв'язку з відсутністю іншо-го. Проте відповідачі не допускають ОСОБА_4 у помешкання, у нього не-має ключів від вхідних дверей, тому він змушений звернутися в суд з даним по-зовом.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2017 року позов задоволений, зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квар-тирою АДРЕСА_1 шляхом його вселен-ня в це помешкання. Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрати з оплати судового збо-ру у розмірі 551,20 гривні ( а. с. 72-73 ).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2017 року ( а. с. 117-119 ) заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 13 квітня 2017 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухваленим заочним рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у за-доволенні позову ОСОБА_4 у повному обсязі ( а. с. 123-126 ). Апелянтка посилається на ухвалення заочного рішення судом за неповного встановлення та дослідження обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарза апелянтки та її представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупнос-ті наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в су-ді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, керуючись стат-тями 316, 317, 321 ЦК України, виходив з того, що відповідачі не впускають по-зивача у помешкання, 1/2 частка якого належить йому на праві власності. На неодноразові звернення до відповідачів з приводу надання ними ключів від квартири, останні не реагують, уникають зустрічей з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідають. Достовірно встановивши чинення відповідачами пере-шкод позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє під-твердження, тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо реальної наявності порушення законних житлових прав спів-власника помешкання ОСОБА_4, які у зв'язку з цим підлягають судовому захистові. При цьому суд якісно та обгрунтовано вмотивував свій висновок що-до задоволення заявлених позовних вимог.

Оскаржуючи заочне судове рішення від 13 квітня 2017 року, відповідачка ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскіль-ки є заочним та ухвалене без участі відповідачів. Крім цього, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року їй поновлений строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Вінницької області від 13 листопада 2013 року, яким вста-новлений порядок користування спірною квартирою, відкрите касаційне прова-дження з перегляду цього рішення, зупинено його виконання до закінчення ка-саційного провадження у справі. Через це, на думку апелянтки, судове рішення про вселення ОСОБА_4 у спірну квартиру виконати неможливо. Квартира є двокімнатною, тому в одній кімнаті змушені будуть проживати відповідачі всією сім'єю, що є порушенням норм житлового законодавства.

Доводи апелянтки на увагу не заслуговують з огляду на те, що позивач є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. Згідно норм статей 316, 318 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 цього Кодексу власнику гарантовано право вима-гати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджен-ня своїм майном.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2017 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 13 квітня 2017 року залишена без задоволення ( а. с. 117-119 ). Суд не знайшов за-конних підстав для скасування рішення, ухваленого у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Посилання ОСОБА_2 на можливість скасування судового рішення про встановлення порядку користування спірним житлом і через це неможливо ви-конати рішення суду про вселення позивача у помешкання є надуманим, таким, що суперечить інституту власності, визначеному законами України. Слід мати на увазі, що, наразі, здійснюється перевірка заочного рішення суду першої ін-станції на предмет його законності й обгрунтованості, а не про порядок і строки його виконання.

Нормами статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим від-повідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Колегія суддів апеляційного суду вважає мотиви апеляційної скарги такими, що суперечать встановленим фактичним обставинам справи. Таке обгрунтуван-ня скарги на правильне, об'єктивне та справедливе заочне судове рішення не заслуговує на увагу та не тягне її задоволення і скасування правильного й спра-ведливого рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно встановив правовідноси-ни, що склалися між сторонами у справі, не помилився у застосуванні тих норм матеріального права, що регулюють ці правовідносини; суд не порушив норм процесуального права.

Частина третя статті 10, частини перша, друга статті 11 ЦПК України визна-чають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилаєть-ся як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний роз-суд.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеля-ційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: