ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7434/17
провадження № 4-с/753/237/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Горбань С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Петренка Максима Олександровича,

В С Т А Н О В И В:

24.04.2017 боржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Петренка М.О. щодо винесення постанови про опис та арешт майна від 13.04.2017.

На обґрунтування скарги послався на те, що всупереч вимог ст. 22, 28, 50 Закону України «Про виконавче провадження» понятими під опису й арешту майна були працівники (підлеглі) державної виконавчої служби, про проведення цієї виконавчої дії його не повідомили, і його майновий стан державний виконавець не перевірив, а одразу звернув стягнення на квартиру, у якій він проживає.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_4 підтримав скаргу та подав доповнення до неї. Вказав, що під час вчинення оскаржуваної виконавчої дії державний виконавець порушив вимоги ст. 53, 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 05.10.2016), що виразилось у невстановленні іншого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, і незазначенні, з якого матеріалу зроблені стіни приміщення, яке описувалося. Окрім того ухвала, на підставі якого державний виконавець увійшов у житло боржника, визнана судом апеляційної інстанції неправомірною, а відтак і всі дії, вчинені на підставі цієї ухвали, є неправомірними.

Державний виконавець Петренко М.О. вважав скаргу необґрунтованою пославшись на такі обставини. Ним було вжито усіх необхідних та можливих заходів щодо встановлення наявності у боржника коштів чи рухомого майна, проте такого майна виявлено не було. 31.03.2017 він склав повідомлення про те, що 13.04.2017 відбудеться примусове виконання, пов'язане з описом належної боржнику квартири. Зазначене повідомлення було відправлене боржнику рекомендованим листом, проте він його не отримав. 13.04.2017 він разом з понятими, які не є працівники державної виконавчої служби, стягувачем та її представником прибув до квартири боржника, який добровільно їх впустив у житло, після чого було складено постанову про опис та арешт квартири. Жодних зауважень щодо вчинення цієї виконавчої дії від боржника не надходило.

Стягувач ОСОБА_5 вважала скаргу необґрунтованою пославшись на те, що боржником не надано доказів, що поняті є працівниками виконавчої служби чи її підлеглими, від отримання повідомлення про проведення виконавчої дії боржник ухилився, будь-яких коштів чи рухомого майна у боржника немає, боржник сам, без будь-якого примусу, відчинив двері квартири і добровільно погодився на опис майна, а тому ухвала суду про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника не використовувалась.

Заслухавши представника боржника, державного виконавця, стягувача та дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини.

В провадженні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва перебуває зведене виконавче провадження № 53927436 з виконання рішень Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 30% усіх видів заробітку та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, додаткових витрат та судових витрат на загальну суму 306 012,70 грн.

31.03.2017 державний виконавець Петренко М.О. виніс повідомлення про те, що 13.04.2017 відбудеться примусове виконання, пов'язане з описом належного боржнику майна.

10.04.2017 державний виконавець відправив зазначене повідомлення боржнику рекомендованим листом, проте 12.04.2017 під час доставки це повідомлення вручене не було, а в подальшому поштове відправлення повернулося до відділу за закінченням терміну зберігання.

13.04.2017 державний виконавець Петренко М.О. прибув до житла боржника ОСОБА_2 і з участю двох понятих та в присутності боржника, стягувача ОСОБА_5 і її представника ОСОБА_7 склав постанову про опис та арешт майна боржника - - ? частини квартири АДРЕСА_1.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність оскаржуваної постанови суд керується відповідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016, чинній на час вчинення виконавчої дії, далі по тексту - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов'язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об'єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов'язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом та надає йому широкі права, зокрема, право накладати арешт на майно боржника.

Судом встановлено, що у встановлений для добровільного виконання строк рішення суду боржником виконані не були, у зв'язку з чим державний виконавець зобов'язаний був розпочати примусове виконання.

Відповідно до ст. 48Закону № 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Вказана норма передбачає, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. При цьому боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

За приписом ст. 50 цього Закону звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ст. 56 Закону № 1404-VIII).

Судом встановлено, що проведеною державним виконавцем у відповідності з положеннями Закону № 1404-VIII перевіркою майнового стану боржника не було виявлено грошових коштів та іншого майна, на які звертається стягнення в першу чергу.

Залучення понятих до виконавчого провадження регламентоване ст. 22Закону № 1404-VIII. Відповідно до цієї норми понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження.

Жодних доказів, які б доводили, що залучені державним виконавцем до опису та арешту належної боржнику ? частини квартири АДРЕСА_1 поняті мають особисту заінтересованість у вчиненні виконавчих дій, пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, або є підлеглими учасників виконавчого провадження, суду не надано.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що боржник добровільно впустив державного виконавця та інших осіб до квартири і погодився на опис майна, а відтак скасування Апеляційним судом м. Києва ухвали суду про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника не свідчить про незаконність цієї виконавчої дії і правового значення для вирішення цієї скарги не має.

Надані виконавцем докази підтверджують, що повідомлення боржника про вчинення цієї виконавчої дії було здійснено з дотриманням вимог ст. 28 Закону № 1404-VIII.

Боржник посилається на порушення державним виконавцем положень ст. 56 Закону № 1404-VIII, якою передбачено, що у постанові про опис та арешт будівлі, споруди, приміщення, квартири обов'язково зазначається, зокрема, матеріали стін.

Проте ця обставина не відповідає дійсності, оскільки в оскаржуваній постанові зазначено, що будинок є панельним.

Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця про опис та арешт майна від 13.04.2017 винесена в межах його повноважень, при наявності до того законних підстав і відповідає вимогам Закону № 1404-VIII, а отже права боржника ОСОБА_2 цією постановою не порушені.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями. 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Петренка Максима Олександровича відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: