Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/1077/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Світанок" про витребування та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

за апеляційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Світанок" на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просила зобовязати відповідача звільнити та повернути земельну частку (пай) площею 2,8953 га, що розташована на території Огіївської сільської ради Ружинського району Житомирської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6:03:000:0015. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником вказаної земельної частки (паю), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.12.2009 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №65166157, відповідно до якої 02.08.2016 зареєстровано право власності на цю земельну ділянку. Вказала, що в 2006 році її матір'ю був укладений договір оренди землі із ВАТ «Уманьферммаш», яке в подальшому змінило назву. Оскільки примірника укладеного договору ОСОБА_1 не мала, 27.05.16 року звернулася із письмовим запитом до відділу Держгеокадастру в Ружинському районі, аби отримати його копію. Відділом Дежгеокадастру надано відповідь, яку пізніше підтверджено письмово листом від 16.06.16 №796/04 про те, що будь-які договори, а також будь-яка інформація стосовно оренди й використання, вказаної земельної ділянки у відділі відсутня. Тобто немає ні примірника договору оренди з будь-якою особою, ні даних про його реєстрацію, а відтак жодна особа не набула право на використання цієї земельної ділянки. Від жителів с. Огіївка, а також від Огіївської сільської ради стало відомо, що всі землі на території ради використовує Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок». Два звернення до ПСП «АФ «Світанок» про повернення земельної ділянки та врегулювання питання погодження її меж в натурі (на місцевості) залишені без відповіді. Враховуючи викладене змушена була звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2017 року позов задоволено. Витребувано у Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» та повернуто ОСОБА_1 земельну частку ( пай ) площею 2,8953 га., розташовану на території Огіївської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0015. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПСП «Агрофірма «Світанок» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. На обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, посилається на те, що судом без жодних підстав та правового обгрунтування не взято до уваги неодноразові пояснення представника ПСП «Агрофірма «Світанок» ОСОБА_2, які надавались ним у судових засіданнях, про те, що відповідач не користується спірною земельною ділянкою та не обробляє її, а також, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається. Вказує, що надані позивачем довідки не є належними та допустимими доказами в контексті положень ст.ст.58,59ЦПК України, а показання свідків є суперечливими.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 125 ЗК України забороняється приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки: з об'єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена нормативно-правовим актом України; з суб'єктивної сторони - такі дії є винними.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач є власником земельної ділянки площею 2.8953га., з кадастровим номером :03:000:0015, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області. Право власності позивача підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.12.2009 року, реєстраційний номер 3-3467.

Вказане підтверджується і інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №65166157, відповідно до якої 02.08.2016 року зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_1

Із відповіді відділу Головного управління Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області також вбачається, що власником земельної частки (паю) площею 2,8953 га на території Огіївської сільської ради Ружинського району Житомирської області (кадастровий номер6:03:000:0015) є позивач, яку остання успадкувала від своєї матері ОСОБА_3.

Згідно положень ст. 152 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст. 16 ЦК України, і зокрема ст.391 цього ж Кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ПСП «Агрофірма «Світанок» відсутні будь-які правові підставі на використання належного ОСОБА_1 земельного паю.

Вказаний висновок суду є правильним, виходячи з наступного.

Положення ст. ст. 1212, 1213 ЦК України покладають на особу, яка набула/зберегла у себе майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, обов'язок повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України по справі № 6-122 цс 14 від 24 вересня 2014 року, ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Зі змісту довідки відділу Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області від 16.06.2016 року № 796/04 вбачається, що земельна ділянка площею 2.8953 га. з кадастровим номером :03:000:0015 знаходиться на території Огіївської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області.

Будь-яка інформація стосовно оренди та використання вказаної земельної ділянки у відділі відсутня.

Довідкою Огіївської сільської ради від 11.04.2017 року № 41 підтверджується, що в період 2015-2016 р.р. вказану вище земельну ділянку використовувало ПСП «Агрофірма «Світанок». Крім цього зазначено, що інформацією про підстави використання даної земельної ділянки сільська рада не володіє.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 04.05.2017 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області ОСОБА_4 в присутності землевпорядника Огіївської сільської ради ОСОБА_5 в акті викладено наступне: земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0015 ОСОБА_1, площею 2. 8953 га. знаходиться в південно-східній стороні с. Огіївка. На вказаній земельній ділянці проведено поверхневий обробіток ґрунту в полі, на якому проведено сільськогосподарські роботи єдиним масивом з іншими земельними ділянками, межові знаки на полі відсутні, земельна ділянка ОСОБА_1 візуально оброблена єдиним масивом ПСП «Агрофірма «Світанок».

Матеріали справи не містять відомостей щодо укладення договору оренди спірної земельної ділянки із жодною фізичною чи юридичною особою як ОСОБА_3, так і ОСОБА_1

В той же час, дослідженими вище матеріалами справи встановлено, що вказана земельна ділянка обробляється і засівається єдиним масивом, разом із іншими паями, що знаходяться поряд на цьому ж полі.

Крім цього встановлено, що вказана діяльність здійснюється відповідачем. Доказів того, що на території Огіївської сільської ради земельні частки (паї) використовують інші підприємства, окрім ПСП «Агрофірма «Світанок», матеріали справи не містять.

Оскільки судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, яка перебуває у власності ОСОБА_1 і не звільнив її і на даний час, то права власника земельної ділянки порушені, а тому колегія суддів вважає правильним рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про витребування та зобовязання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти доказів ОСОБА_1 відповідач на порушення положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги неодноразові пояснення представника відповідача, які надавались ним у судових засіданнях, про те, що ПСП «Агрофірма «Світанок» не користується спірною земельною ділянкою та не обробляє її, не заслуговують на увагу, оскільки пояснення сторони у судовому засіданні, не допитаної як свідка, не є доказом у справі ( ст. 57 -59 ЦПК ).

Твердження представника відповідача про те, що, надаючи довідку видану Огіївською сільською радою 11.04.2017 року та акт обстеження земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 04.05.2017 року, позивач змінила підстави позову, проте відповідної заяви до суду не подавала, є безпідставними, оскільки обставини, якими позивач обгрунтовувала свої позовні вимоги, не змінилися, а надані документи є доказами, долученими позивачем до справи на підтвердження своїх вимог та на спростування усних заперечень відповідача по справі.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, на правильність рішення суду першої інстанції не впливають та не є підставою для його скасування.

За таких обставин, відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» відхилити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді