Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 414/1610/17
Провадження № 22ц/782/677/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів - Назарової М.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Рубіжанського міського центру зайнятості - робочий орган загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 19 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом Рубіжанського міського центру зайнятості - робочий орган загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого забезпечення,

в с т а н о в и л а :

В липні 2017 року Рубіжанський міський центр зайнятості (позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого забезпечення.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 19 серпня 2017 року було відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, подав апеляційну скаргу та просив ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 19 серпня 2017 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим судова колегія вважає за можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати приходить до наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції послався на п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України та виходив з того, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

Пунктами 1-5 ч.2 статті 122 ЦПК України, законом чітко визначені підставі, виходячи з яких суддя має право відмовити у відкритті провадження.

Зокрема, п.1 ч.2 статті 122 ЦПК України передбачається, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2012 року зазначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевіряти належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст. 15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114ЦПК).

Отже, при вирішенні питання про відкриття провадження суд першої інстанції перевіряє дотримання вимог ст. 15,16,108-114 ЦПК України щодо юрисдикції та підсудності справи.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі- КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі- ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого забезпечення, у зв'язку з тим, що за результатами перевірки було встановлено, що відповідач отримував допомогу по безробіттю не законно в період з 01.04.2016 року по 28.08.2016 року.

За змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.

Отримавши кошти, ОСОБА_2 набув право власності на них. Оскільки спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на кошти в сумі 3278 грн 93 коп. та стягнення з нього цієї суми як з недобросовісного набувача, спір має приватно-правовий, а не публічний характер.

Тобто, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю громадянина, на думку колегії суддів, не підпадає під дію ч.4 статті 50 КАС України

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм процесуального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 22 вересня 2015 року (справи NN 21-1884а15 (Постанова N 21-1884а15) та 21-2209а15 (Постанова N 21-2209а15, 804/6131/14)).

Позиція, яка була викладена у Постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах та судової палати в цивільних справах Верховного суду України від 13 квітня 2010 року, та на яку послався суд відмовляючи у відкритті провадження по справі, дійсно мала місце, проте ця позиція була змінена відповідно до вказаних вище Постанов ВСУ останнім часом, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження по справі з підстав, зазначених у п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, що свідчить про порушення порядку вирішення цього питання.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що ухвала суду не відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу;

3) змінити ухвалу;

4) скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Рубіжанського міського центру зайнятості - робочий орган загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття задовольнити.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 19 серпня 2017 року скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий Єрмаков Ю. В.

Судді: Назарова М.В.

Стахова Н.В.