У х в а л а

12 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року, клопотання про зупинення виконання судових рішень у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Єврогазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення зайво сплаченої орендної плати,

в с т а н о в и л а :

Корольовський районний суд м. Житомира рішенням від 27 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Єврогазбанк» задовольнив частково: стягнув з ОСОБА_4 на користь банку 23 тис. 450 грн, сплачених авансовим платежем за договором оренди від 1 серпня 2013 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 31 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2016 року залишила без змін.

30 серпня 2017 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини другої статті 538, частини першої статті 599, статей 601, 602 Цивільного кодексу України.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, в якому, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 31 травня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що відповідним судовим рішенням був вирішений спір між сторонами про стягнення орендної плати у зв'язку з розірванням договору оренди, при цьому авансовий платіж за оренду майна у червні 2016 року (плата за останній місяць оренди) не був включений в розрахунок заборгованості; цю обставину ОСОБА_4 не спростував, а тому наявні правові підстави для стягнення з нього зайво сплаченої суми за оренду майна.

Разом з тим у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, наданому заявником для порівняння, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на банк обов'язку щодо сплати заборгованості за орендними платежами на користь позивача, оскільки запровадження процедури ліквідації банку не свідчить про припинення юридичної особи.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на правовідносини з орендної плати, оскільки цим законом регулюються правовідносини між вкладником та банком.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Отже, відсутні й правові підстави для зупинення виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Єврогазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення зайво сплаченої орендної плати, за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року відмовити.

Клопотання про зупинення виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк