АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4547/17 Справа № 201/4536/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури»

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», третя особа: Міністерство освіти і науки України про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії, витрат за проживання у гуртожитку та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся із позовом до Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», третя особа: Міністерство освіти і науки України про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії, витрат за проживання у гуртожитку та інфляційних втрат, посилаючись на ті обставини, що він є студентом денної форми навчання факультету промислового та цивільного будівництва державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури». Батько позивача мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля понад 15 років. Проте з лютого 2014 року по грудень 2016 року Державним вищим навчальним закладом «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» позивачу не була нарахована академічна стипендія, у звязку з тим, що середній бал успішності не був достатнім для цього, а тому було недонораховано та не виплачено грошові кошти за період з вересня 2013 по грудень 2016 в сумі 67 395,66 грн. з урахуванням індексу інфляції. Також за час навчання ним було сплачено 5 733,46 грн. за проживання у гуртожитку, що на його думку суперечить статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», третя особа: Міністерство освіти і науки України про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії, витрат за проживання у гуртожитку та інфляційних втрат задоволено частково.

Стягнуто із Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» на користь ОСОБА_2 ненараховану та невиплачену стипендію з урахуванням інфляційних втрат за період з вересня 2013 року по грудень 2016 року в загальному розмірі 67 395 грн. 66 коп., з яких заборгованість із виплати стипендії - 47 663 грн., інфляційні втрати 19 732,66 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Державний вищий навчальний заклад «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (ДВНЗ «ПДАБтА») звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, позивач є студентом денної форми навчання факультету промислового та цивільного будівництва державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури».

З матеріалів справи вбачається, що Батько позивача мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля понад 15 років.

Відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і «Правил прийому до Придніпровська державна академія будівництва та архітектури у 2013 році» ОСОБА_2 було зараховано до університету поза конкурсом.

З вересня 2013 року по грудень 2016 року позивачу недонараховувалась та не виплачувалась стипендія.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень; «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 1218 гривень; «Про державний бюджет України на 2015 рік» становлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень; «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Згідно з розрахунками, наданих позивачем та які були перевірені судом, заборгованість по виплаті стипендії за період з вересня 2013 року по грудень 2016 року з урахуванням інфляційних втрат склала 67 395,66грн., з яких заборгованість із виплати стипендії 47 663 грн., інфляційні втрати 19 732,66 грн.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, правильно керуючись Законами України «Про вищу освіту», «Про підвищення престижності шахтарської праці», «Про державний бюджет на 2013 рік», «Про державний бюджет на 2014 рік», «Про державний бюджет на 2015 рік», «Про державний бюджет на 2016 рік», «Про індексацію грошових доходів населення», ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи відповідача про відсутність бюджетних асигнувань та не передбачення таких витрат у законах України «Про державний бюджет» за відповідні роки, на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не заслуговують на увагу, оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Окрім того, невнесення Кабінетом Міністрів України доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 р. № 882 «Про питання стипендіального забезпечення» та відсутність бюджетного фінансування не можуть позбавити позивача права на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та ставитись у залежність від цих обставин та наявності механізму реалізації такого права.

Крім того, відповідачем не враховано, що згідно положень ст.10 вищезазначеного Закону, Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Такі доводи також суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині незастосування ст.ст.257, 261 ЦК України також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки порушене право Позивач дізнався з довідок про доходи від 09 березня 2017р. року і цього ж дня було подано заяву про здійснення перерахунку. В Листі від 14.03.2017р. № 38-41-57 Відповідач визнав право позивача на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму і зазначив, що кошти на виплату такої стипендії не надходили.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо правильного нарахування ним стипендії згідно Порядку, з урахуванням Законів України про державний бюджет, якими встановлені законодавчі обмеження щодо застосування ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не ґрунтуються на нормах Конституції України та загальних положеннях Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, в п. 5.4 якого зазначено, що Конституція України у ст. 92 визначила сфери, зокрема, бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон України «Про державний бюджет» є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Таким чином, Конституційний суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін чи доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного застосування судом норм ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» є необгрунтованими, оскільки саме ненарахування відповідачем грошових коштів стало підставою для звернення до суду, а вказані посилання зводяться до особистого трактування вказаних норм закону відповідачем.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення коштів за проживання у гуртожитку в розмірі 5 733,46 грн. апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права в ході розгляду справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення заявником норм процесуального і матеріального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до норм діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_3