АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2194/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/312/К/17 суддя Бардін О.С.
Категорія № 69 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.А.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Четверта Криворізька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину автомобіля,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті радипро встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину автомобіля, який під час розгляду справи уточнила (а.с. 32-34).

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу від 11 серпня 2015 року було замінено відповідача виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради на ОСОБА_1 (а.с. 51).

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2009 р. по 07.05.2014 рік, однак ще до реєстрації шлюбу вони проживали спільно однією сім'єю.

07.05.2014 року її чоловік помер та після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно.

З 2004 року вони проживали разом та вели спільне господарство АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 проживав з нею, у її квартирі, без реєстрації.

Проживаючи разом, вони свої стосунки не поспішали реєструвати, це було для них лише формальністю, а, крім того, вони робили сімейні заощадження для придбання нерухомості та транспортного засобу, працювали на спільний бюджет родини.

20 квітня.2006 року ними був придбаний автомобіль ВАЗ-21043 в кредит, в спільне користування. Під час купівлі автомобіля, оформленні кредитного договору, реєстрації транспортного засобу, чоловік один набув право власності на автомобіль в цілому. Через відсутність реєстрації їх шлюбу не було враховано її права спільної сумісної власності на даний транспортний засіб.

Позивач просила встановити юридичний факт проживання однією сім'єю її з померлим ОСОБА_4 без державної реєстрації шлюбу та визнати об'єктом спільної власності подружжя транспортного засобу марки ВАЗ 21043. реєстраційний номер НОМЕР_1, модифікації Легковий Універсал В, 2006 випуску, кузов № НОМЕР_4, кольору вишневого, об'єму двигуна - 1451 куб.см. та визнати за нею право власності на 1/2 частини вказаного транспортного засобу.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 01 січня 2004 року по 21 серпня 2009 року.

Визнано автомобіль НОМЕР_2, 2006 року випуску, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2, 2006 року випуску.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Зазначає, що суд задовольнив клопотання представника позивача «про виклик свідків» за відсутності відповідної заяви про виклик свідків та посилання на це в позовній заяві, у зв'язку з чим зазначені свідки не могли бути допитані судом.

Також, на думку відповідача, копія довідки про фактичне проживання від 08.04.2015 року не є актом про проживання та підпис майстра ТОВ «Комбінат благоустрою» затверджена підписом в.о.головного бухгалтера, яка не є керівником товариства та уповноваженою особою на затвердження підпису майстра.

Вважає висновок суду про критичне ставлення до пояснень свідків з її сторони - упередженим та таким, що не відповідає дійсним поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а встановлення факту проживання однією сім'єю тільки на підставі пояснень свідків зі сторони позивача, не можна вважати повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи.

На думку апелянта, позивачем не надано жодного доказу того, що вона з ОСОБА_4 вели спільне господарство та робили сімейні заощадження для придбання транспортного засобу, а також не взято до уваги довідку з Банку, згідно якої ОСОБА_4 особисто виконав зобов'язання перед банком за кредитним договором та договором застави транспортного засобу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2009 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 13 - копія свідоцтва про шлюб).

20 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_4 як позичальнику кредит в сумі 24624,00 грн. до 19.04.2009 р. під 17% річних на купівлю автомобіля (а.с. 14-18) з укладенням договору застави транспортного засобу № 218/2А06, відповідно до якого предметом застави є автомобіль ВАЗ 21043 модифікація Легковий-Універсал-В 2006 року випуску НОМЕР_4, колір вишневий, обєм двигуна 1451 куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить заставодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 виданого РЕВ 3-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 18.04.2006 р. (а.с. 19-21 - копія договору, а.с. 10 - копія свідоцтва).

Згідно довідки філії «Центрально-міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий ріг Дніпропетровської області» від 11.04.2007 р. ОСОБА_4 виконав зобов'язання перед банком за кредитним договором № 218/2А06 від 20.04.2006 р. та договором застави транспортного засобу № 20/3А06 від 20.04.2006 р. в повному обсязі (а.с. 24 - копія довідки).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 12 - копія свідоцтва).

Постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 21 листопада 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у зв'язку з наявністю суперечки між спадкоємцями (а.с. 11 - копія постанови).

Згідно повідомлення Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 31.07.2015 р. 17.06.2014 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. з заявою про прийняття спадщини звернулася мати померлого - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявами про відмову від спадщини на користь матері померлого - ОСОБА_1 звернулися сини померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Свідоцтво про спадщину не видавалось (а.с. 48 - повідомлення).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та пояснень свідків встановлено факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 р. по 21.08.2009 р., ведення спільного побуту в цей період та наявність взаємних прав та обов'язків сторін на час придбання спірного автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані ст. ст. 60, 61, 69-74 СК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 розділу II "Шлюб. Права та обов'язки подружжя" цього Кодексу.

Для визначення осіб, як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, якого було придбано спірне майно (Постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-97цс11; постанова Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-148цс12).

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки факт перебування позивача та померлого ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах доведений матеріалами справи, як і доведений той факт, що 20 квітня 2006 року ними був придбаний автомобіль ВАЗ-21043 в кредит, в спільне користування.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції задовольнив клопотання представника позивача «про виклик свідків» за відсутності відповідної заяви про виклик свідків та посилання на це в позовній заяві, у зв'язку з чим зазначені свідки не могли бути допитані судом колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки цивільно-процесуальним законодавством не передбачено обов'язковість надання письмового клопотання про допит свідків.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що копія довідки про фактичне проживання від 08.04.2015 року не є актом про проживання та підпис майстра ТОВ «Комбінат благоустрою» затверджена підписом в.о.головного бухгалтера, яка не є керівником товариства та уповноваженою особою на затвердження підпису майстра, оскільки вказана довідка окрім підпису майстра ТОВ «Комбінат благоустрою», затвердженого підписом в.о.головного бухгалтера, містить підписи мешканців квартир АДРЕСА_3 які засвідчили той факт, що в квартирі АДРЕСА_2 в період часу з травня 1998 року по травень 2014 року мешкали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що на думку колегії суддів є належним та допустимим доказом проживання останніх однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Крім того, факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про критичне ставлення до пояснень свідків з її сторони - упередженим та таким, що не відповідає дійсним поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів по справі являється лише компетенцією суду, тому критичне відношення до пояснень вказаних свідків з боку суду першої інстанції, колегія суддів вважає вірним, оскільки вказані свідки зрідка бачили ОСОБА_4, зрідка спілкувалися з ним, та пояснень щодо ведення ним господарства та розпорядження своїми коштами надати в судовому засіданні не змогли.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлення факту проживання однією сім'єю тільки на підставі пояснень свідків зі сторони позивача, не можна вважати повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи також не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки факт проживання однією сім'єю позивача та ОСОБА_4 в судовом засіданні встановлено не лише поясненнями свідків, а й довідкою про фактичне проживання від 08.04.2015 року.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного доказу того, що вона з ОСОБА_4 вели спільне господарство та робили сімейні заощадження для придбання транспортного засобу, а також не взято до уваги довідку з Банку, згідно якої ОСОБА_4 особисто виконав зобов'язання перед банком за кредитним договором та договором застави транспортного засобу, оскільки судом першої інстанції встановлено, що дійсно, 20 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_4 як позичальнику кредит в сумі 24624,00 грн. до 19.04.2009 р. під 17% річних на купівлю автомобіля (а.с. 14-18) з укладенням договору застави транспортного засобу № 218/2А06, відповідно до якого предметом застави є автомобіль ВАЗ 21043 модифікація Легковий-Універсал-В 2006 року випуску НОМЕР_4, колір вишневий, обєм двигуна 1451 куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить заставодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 виданого РЕВ 3-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 18.04.2006 р. (а.с. 19-21 - копія договору, а.с. 10 - копія свідоцтва).

Згідно довідки філії «Центрально-міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий ріг Дніпропетровської області» від 11.04.2007 р. ОСОБА_4 виконав зобов'язання перед банком за кредитним договором № 218/2А06 від 20.04.2006 р. та договором застави транспортного засобу № 20/3А06 від 20.04.2006 р. в повному обсязі (а.с. 24 - копія довідки).

Як вбачається із матеріалів справи, вказаний кредитний договір на придбання автомобіля був укладений в квітні 2006 року, тобто в період проживання ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_3

Згідно довідок про заробіток ОСОБА_4 та ОСОБА_3, витребуваних судом апеляційної інстанції, останні в період з 2006 по 2007 роки працювали на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та отримували заробітну плату, тобто кожен з них мав дохід, а згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені обставини справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: