Справа №339/286/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року м. Болехів . Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання: Бойко Н.З.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на будинковолодіння в м.Болехові по вул. Довжанській,58 після смерті матері ОСОБА_3

Вимоги мотивує тим, що його батькам на праві власності належало по ? частині вказаного будинку. Спочатку 01.02.1972 року помер батько ОСОБА_4 і спадкоємцем його майна стала дружина ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини . Однак прийнявши спадщину та користуючись спадковим майном, вона не виготовила правовстановлюючі документи.

05.10.1994 року ОСОБА_5 померла і після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями якої є він, позивач та його брат ОСОБА_2, який не претендує на спадкове майно.

Звернувшись до нотаріуса для прийняття спадшини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння.

Окрім того, в свідоцтвах про його народження та смерть батьків, в правовстанлюючих документах містяться помилки в написанні прізвищ батьків та імені матері.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги з наведених вище підстав. Додатково ствердив, що його мати ОСОБА_5 за життя не склала заповіт, оригінали правовстановлюючих документів на будинковолодіння втрачені, є тільки їх копії. Спадщину прийняв після смерті матері, оскільки проживав разом з нею в будинку і надалі продовжує проживати. Його брат з 1983року проживав окремо від матері в збудованому ним будинкуі не звертався до нотаріуса про її прийняття.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає (а.с.28).

Такі дії відповідачане суперечать вимогам ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи без її участі.

А відтак, суд ухвалив проводити розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 (позивача) та ОСОБА_2 (відповідача), що підтвердлжується свідоцтвами про їх народження ( а.с.6, 37).

За час свого життя батьки сторін набули у власність будинковолодіння в м. Болехові по вул. Довжанській (колишня ОСОБА_3),58, яке і є предметом розгляду справи.

Згідно довідки від 14.08.2017 року №78 переходів права власності на даний обєкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ" не реєструвалось (а.с.16).

Встановлено, що власником 1/2 частини будинковолодіння по вул. Довжанській (колишня ОСОБА_3), 58 в м. Болехові був ОСОБА_4 на підставі копії свідоцтва про право приватної власності від 15.12.1962 року (а.с.15).

Власником іншої 1/2 частини будинковолодіння була його дружина ОСОБА_6 (так зазначено ім"я та прізвище власника в документах) згідно договору купівлі-продажу від 01.10.1963 року та договору дарування 29.04.1963 року (а.с. 12-14).

Свідоцтвами про смерть стверджується, що ОСОБА_4 помер 01.02.1972 року і після його смерті відкрилася спадщина на вказане будинковолодіння №58 по вул.Довжанській в м.Болехові.

Однак у вказаному свідоцтві помилково померлий зазначений як Пірацкий. (а.с.4).

Оскільки цивільні відносини, пов'язані з прийняттям спадщини, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року.

Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. Про нотаріат.)

Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.

Встановлено, що ОСОБА_5, будучи спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка, прийняла спадщину, оскільки проживаючи разом з ним, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, про що визнають сторони.

Таким чином, ОСОБА_5 успадкувала ще ? частину вказаного будинковолодіння після смерті чоловіка, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом .

05.10.1994 року померла ОСОБА_5 (а.с.5), в свідоцтві про смерть також помилково зазначено ім"я ОСОБА_6, а прізвище ОСОБА_6. (а.с.5).

Через відсутність заповіту спадкування після її смерті здійснюється за законом і спадкоємцями належного їй майна (будинковолодіння в цілому) є сини : ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З спадкової справи вбачається, що спадщину прийняв тільки ОСОБА_1, оскільки проживав разом з матір"ю у вказаному будинку та подав заяву до нотарільної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину.

В той час як інший син ОСОБА_2, проживаючи окремо, в установлений строк такої заяви про прийняття спадщини не подав та не претендує на спадшину, про що заначив в заяві про визнання спадщини за позивачем.

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлючих документів на майно померлої ОСОБА_5 (а.с. 11).

Разом з тим суд констатує, що нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

Звернення позивача до суду засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів ОСОБА_1 шляхом вчинення нотаріальних дій.

В судовому засіданні позивач довів, що його мати ОСОБА_5 була власником вказаного будинковолодіння і він прийняв спадщину після її смерті, яка належить йому з часу відкриття спадщини.

З технічного паспорту вбачається, що дане будинковолодіння складається із житлового будинку "А", вбиральні "Д", стайні "Е", стодоли "Є", огорожі, воріт, криниці (а.с 7-10).

На підставі наведеного, ст.524, 529, 549 ЦК (в редакції 1963року), ст. 386 ЦК України, керуючись ст. 214,215 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по вул. Довжанській,58, в м. Болехів Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту з: житлового будинку "А", вбиральні "Д", стайні "Е", стодоли "Є", огорожі, воріт, криниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Головенко