_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/8973/17
УХВАЛА

13.09.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

12.09.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якій позивач просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, без його реального поділу із залишенням майном у спільній частковій власності, визнавши за ОСОБА_1 право власності на: ідеальну частку у розмірі ? частини будинку №46-А по вулиці Тімірязєва в місті Одесі; ідеальну частку у розмірі ? частини земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Тімірязєва, 46-А, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.03.2012 року.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи те, що спір по справі стосується нерухомого майна, яке територіально відноситься до Київського районну м. Одеси, а від так вказана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13.09.2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви ОСОБА_1 відкрито провадження по справі та призначено дату і час проведення попереднього судового засідання.

В позовній заяві позивачем одночасно заявлено вимогу про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на будинок №46-А по вулиці Тімірязєва в місті Одесі, який належить ОСОБА_2, на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 16.07.2010 року;

- накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0983 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Тімірязєва, 46-А, та належить ОСОБА_2, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.03.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку коли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Позивач звертаючись до суду з зазначеною заявою зазначила, що нею подано позов до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісна майна подружжя, а саме стосовно нерухомого майна: домоволодіння №46-А по вулиці Тімірязєва в місті Одесі та земельної ділянки, площею 0,0983 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Тімірязєва, 46-А.

В обґрунтування заявлених вимог та заяви про забезпечення позову, позивачем зазначено у позові, що вона ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2, перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2003 року, про що складено актовий запис №337 від 07.11.2003 року.

За період спільного проживання та перебування у шлюбі, позивачем зазначено, що ними було нажито та придбане спільне майно, а саме: будинок №46-а по вул.Тімірязєва, в м. Одесі; земельна ділянка, площею 0,0983 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Тімірязєва, 46-а.

Позивачем зазначено, що на поділ майна придбаного під час шлюбу та визнання за ОСОБА_1 ідеальної частки кожного у розмірі 1/2 частини спірного майна у добровільному порядку відповідач не згоден, внаслідок чого, позивачка вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом про поділ спільного майна подружжя без його реального поділу із залишенням майна у спільній частковій власності та визнання ідеальних часток кожного із подружжя по 1/2 частині.

Також позивачем зазначено, що у зв'язку з можливістю розпорядженням відповідачем спірним майном подружжя, що може пошкодити інтересам неповнолітніх дітей, які проживають за спірною адресою, у разі задоволення позову, є необхідність у вжитті заявлених заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

З наданих позивачем до суду документів вбачається, що дійсно спірне нерухоме майно, а саме:

- домоволодіння №46-А по вулиці Тімірязєва в місті Одесі, належить на праві власності ОСОБА_2, на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 16.07.2010 року;

- земельна ділянка, площею 0,0983 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Тімірязєва, 46-А, належить ОСОБА_2, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.03.2012 року, кадастровий номер земельної ділянки: :33:019:0064.

Позивачемна підтвердження перебування у шлюбі з ОСОБА_2, який зареєстрований 07.11.2003 року, про що складено актовий запис №337 від 07.11.2003 року, надано до позову копію свідоцтва про одруження.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно розподілу спільного сумісного майна подружжя, а саме стосовно нерухомого майна: будинку №46-а по вул.Тімірязєва, в м. Одесі; земельної ділянки, площею 0,0983 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Тімірязєва, 46-а, яке належить на праві власності відповідачу по справі ОСОБА_2, тому вказані вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки на підставі вищевикладених обставин зазначених позивачем суд вважає, що є існування загрози невиконання та утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову на користь позивача, оскільки перебуваючи у власності відповідача нерухоме майно може бути в будь-який час відчужене, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у звязку з чим, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/10769/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме:

- Накласти арешт на домоволодіння №46-А по вулиці Тімірязєва в місті Одесі, яке належить на праві власності ОСОБА_2;

- Накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0983 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Тімірязєва, 46-А, яка належить ОСОБА_2, кадастровий номер земельної ділянки: :33:019:0064.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.