Справа № 369/8024/17
Провадження № 2/369/3377/17
29.08.2017 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
при секретарі Ярмак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою «Концерн «Київпідземшляхбуд» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, виплати за час розрахунку та стягнення моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся в липні 2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом до Товариства з обмеженою «Концерн «Київпідземшляхбуд» посилаючись на те, що на підставі наказу №77 від 04.08.2016 ОСОБА_1 працював охоронцем 3 розряду в ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд».
17.07.2017 звільнений за власним бажанням.
За період роботи відповідач систематично затримував виплату заробітної плати, вказуючи на відсутність коштів.
За час роботи позивача в ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» його заробіток становить 42 286,64 грн., утримано податків в сумі 8 245,92 грн. На картковий рахунок заробітна плата позивачеві поступила лише в листопаді 2016 року в сумі 3200,00 грн., в грудні 3450,23 грн. та в квітні 2017 року в розмірі 3450,23 грн., таким чином заробітна плата перехована позивачу не в повному обсязі, заборгованість по виплаті заробітної плати становить 23 920 грн. 26 коп.
Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 23 920,26 грн. заборгованості по заробітній платі та 5000,00 грн. моральної шкоди.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення в порядку ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, ввжає що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 04.08.2016 року по 17.07.2017 року позивач ОСОБА_1 працював у ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд», що підтверджується записами в трудовій книжці.
При звільненні позивача, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі.
У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, приймаючи до уваги надані докази позивача, а також те, що відповідачем не спростовано факт наявності заборгованості по заробітній платі, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність їх задоволення.
Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої у наслідок порушення її прав.
Згідно із п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у приниженні ділової репутації фізичної особи.
Що стосується моральної шкоди, то суд частково задовольняє ці вимоги, оскільки відповідно роз'яснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Але позивач не довів позов в цій частині, не надав докази на підтвердження суми моральної шкоди, з яких міркувань визначена сума 5000 гр., які моральні чи фізичні страждання або витрати немайнового характеру зазнав позивач, тому суд відмовляє позивачу в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224, 367 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.В. Дубас