Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/3588/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 20 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації та визнання дій неправомірними, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації та визнання дій неправомірними. Зазначала, що вона є сестрою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та являється спадкоємицею за законом його майна. 27.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 до укладання вказаного правочину тривалий час виявляв явні ознаки психічного розладу, не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій. Станом на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та фактично не володів необхідним обсягом дієздатності для розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене просила, визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири укладений 27.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1; визнати неправомірними дії нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. при посвідченні договору купівлі-продажу квартири укладеного 27.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 27.03.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В., зареєстрованого в реєстрі за №585. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'екта нерухомого майна 07. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є частково незаконним та необгрунтованим, просить змінити рішення суду в частині визнання недійсним договору купівлі продажу та скасування державної реєстрації та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27 березня 2015 року між ОСОБА_3, як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В., зареєстрованого в реєстрі за №585. Відповідно до п.3 договору продаж зазначеної квартири вчиняється за ціною 148 125 грн., які продавець отримав повністю від покупця до підписання даного договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що 17 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис №837.

З листа приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Івчука С.С. №600/01-24 від 21.04.2016 року вбачається, що в його провадженні знаходиться спадкова справа №104/2015 щодо майна померлого ОСОБА_3, згідно якої спадкоємцями, які прийняли спадщину є сестри померлого: ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №124-2017 від 05.05.2017 року ОСОБА_3, на час укладання договору купівлі-продажу, станом на 27.03.2015 року, страждав на виражену деменцію судинного (атеросклеротичного) ґенезу. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 01.8 міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду. З приводу даного захворювання з 2015 року спостерігався психіатром. Ступінь наявного у ОСОБА_3 слабоумства на час підписання (27.03.2015 року) договору купівлі-продажу, була настільки виражена, що позбавляла його здатності на той час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Даний висновок експертизи є достатньо обґрунтований, виконаний судово-психіатричною експертною комісією, на його спростування відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив із встановленого факту, що під час укладення оспорюваного договору ОСОБА_3 був дієздатною особою, але таким, що не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Також суд врахував, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.07.2015 року ОСОБА_3 визнано недійєздатним. Підставою для визнання недієздатним був висновок судово-психіатричної експертизи №226 - 2015 від 26.05.2015 року, яка була проведена через незначний проміжок часу після укладання оспорюваного договору купівлі - продажу від 27.03.2015 року.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не довела своїх родинних відносин з ОСОБА_3, так як в архівних довідках про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є розбіжності щодо їхніх батьків, з огляду на таке.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на

спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

В матеріалах справи знаходяться листи приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Івчука С.С. №836/02-14 від 30.11.2015 року та №600/01-24 від 21.04.2016 року, в яких нотаріус вказував, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом до майна померлого ОСОБА_3, та звернулася за прийняттям спадщини та прийняла спадщину, що підтверджує перевірку нотаріусом ступеню родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді