У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 по відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2015 року в результаті ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2, автомобілю «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності, завдано механічних ушкоджень.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні даної ДТП, він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Належний відповідачу автомобіль було застраховано у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», у зв'язку з чим страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 15 945 грн.

Однак, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д14/06/15 від 17 червня 2015 року, розмір матеріальних збитків, спричинених позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, складає 56 841,79 грн.

Вважає, що відповідач повинен йому відшкодувати частину завданих збитків, не сплачених страховою компанією, в розмірі 40 896,79 грн, а також франшизу в сумі 500 грн.

А тому, позивач просив стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в загальному розмірі 41 396,79 грн, а також 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, яка була йому причинена незаконними та винними діями відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 21 листопада 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 41 396,79 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 1 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року змінено.

Доповнено резолютивну частину рішення суду абзацом наступного змісту: «Зобов'язано ОСОБА_4 після отримання відшкодування шкоди в сумі 41 396,79 грн від ОСОБА_2 повернути йому наступні деталі: бампер задній (код 2583), кронштейн бампера заднього лівого (код 2625), крило заднє ліве (код 3481), диск колеса заднього лівого (код 9551), ковпак колеса заднього лівого (код 9559), балку задню (код 9081)».

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами установлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідальність відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, на час ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна Страхова компанія», та позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 15 945 грн.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № Д14/06/15 від 17 червня 2015 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1, становить 56 841,79 грн.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з обов'язку відповідача відшкодувати заподіяні збитки у вигляді різниці між страховим відшкодуванням та розміром завданих збитків автомобілю позивача, а тому дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи із засад розумності та справедливості, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визначили суму належної компенсації моральної шкоди позивачу, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1 тис. грн.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Доповнюючи резолютивну частину рішення суду апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про зобов'язання позивача після отримання відшкодування шкоди в сумі 41 396,79 грн від відповідача повернути йому наступні деталі: бампер задній (код 2583), кронштейн бампера заднього лівого (код 2625), крило заднє ліве (код 3481), диск колеса заднього лівого (код 9551), ковпак колеса заднього лівого (код 9559), балку задню (код 9081).

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 по відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов