АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/176/17 Головуючий 1 інстанції Зяброва О.Г.
Справа № 644/9024/15-ц Доповідач Кругова С.С.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Швецової Л.А.,

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», та представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», 3-ті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання додаткового договору та договору поруки недійсним,

зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», 3-ті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3, про визнання додаткового договору та договору поруки недійсним, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором № 0 від 12.09.2008 року по кредиту і відсоткам у розмірі 43978, 67 доларів США та пеню в розмірі 27401,16 грн. та судові витрати по справі в розмірі 3654 грн. в рівних частках з кожного.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 липня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12.09.2008 року по кредиту та відсоткам у розмірі 43978,67 доларів США та пені в розмірі 27 401,16 гривні. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»судові витрати по справі в розмірі 3654 гривні. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Зустрічні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання додаткового договору та договору поруки недійсним залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в апеляційній скарзі представник ПАТ «УкрСиббанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 липня 2016 року змінити в частині солідарного стягнення заборгованості та стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та окремо с ОСОБА_3 і ОСОБА_5 суму заборгованості у розмірі 43978 доларів США 67 центів, пеню в розмірі 27401,16 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Висновок суду про те, що умовами вищезазначених договорів поруки встановлено, що вони діють до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, і кредитор не предявив вимоги до поручителя протягом шести місяців, у звязку із чим, зобовязання за договором поруки припинилися, апеллянт вважає необгрунтованим і таким, що не узгоджується з вимогами частини 4 статті 559 ЦК України та практикою Верховного Суду України, а, отже, є незаконним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково та ухвалити нове рішення в частині, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за споживчим кредитом в розмірі 43 978,67 дол. США та пені 27 401,16 грн та стягнення судових витрат у розмірі 3654 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду є незаконним і необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно зясував всі фактичні обставини по справі, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не сприяв повному, обєктивному, неупередженому і всебічному розгляду.

Судом не встановлено, до якої категорії відноситься ліцензія надана банком, до генеральної чи індивідуальної ліцензії.

Не справедливими та такими які є підставою для визнання їх недійсними є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміну у витратах, щодо плати за обслуговування кредиту та за дострокове погашення.

Довідки про заборгованість станом на 17.07.2015 року у розмірі 43978,67 дол. США на які посилався суд, є неогрунтованими, так як не містять посилання на методику та чи мала повноваження та спеціальні знання особа, яка підписала такі розрахунки.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки з апеляційною скаргою звернулись позивач і лише відповідач ОСОБА_3, рішення суду переглядається в апеляційному порядку лише в частині задоволення основного позову що окремого солідарного стягнення з відповідачів заборгованості. Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в апеляційному порядку не переглядаються, оскільки вони рішення суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши обставини справи та, обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частково задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», суд першої інстанції керувався ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 554, 559, 611, 1048-1050 ЦК України та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 на підставі якого відповідач отримав грошовий кредит у розмірі 54 000 доларів США, з кінцевим строком погашення 12.09. 2023 року та ануїтетною схемою погашення кредиту: сплатою річних у розмірі 13, 5 % та розміром ануїтетного платежу 705, 00 доларів США.

ОСОБА_3 свої зобовязання за договором не виконує належним чином, у звязку із чим, у нього утворилась заборгованість станом на 17.07.2015 року у розмірі 43978,67 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 39404,42 долари США, заборгованість за відсотками 4574,25 доларів США, а також пеня за несвоєчасне погашення кредиту з 15.10.2015 року по 17.08.2015 року 10264,39 грн. та пеня за несвоєчасне погашення процентів з 14.12.2014 року по 17.08.2015 року 17136,77 грн.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України « Про банки та банківську діяльність» за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором, або розірвання договору, оплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що позичальник, який несвоєчасно повернув суму позики, зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту № 0, 12.09.2008 р. між Банком та ОСОБА_4 і між банком та ОСОБА_5 було укладено договори поруки, відповідно № 228599 та № 228598. Згідно до умов даних договорів поруки, поручителі зобовязалися відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором кредиту.

Керуючись ст. ст. 554, ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ч. 4 ст. 559 ЦК України, правової позицією Верховного Суду України, висловленої в постанові суду від 29 січня 2014 року по справі № 6-155цс13, судом першої інстанції було встановлено, що згідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості ОСОБА_3 за наданим кредитом, останній платіж в погашення кредиту було сплачено ним 29.10.2014 року, граничний термін погашення чергового платежу відповідно 12.11.2014 року.

Суд дійшов помилкового висновку, що з 12.12.2014 року позивач мав право предявити вимоги до ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_4, проте звернувся до суду з позовом 28.08.2015 року, оскільки договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. За умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення всіх зобов»язань боржника за кредитним договором і якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявить вимоги до поручителів, зобовязання за договорами поруки припиняються.

Як встановлено судом, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 12.09.2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 54 000, 00 доларів США.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встанволеного в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем були направлені вимоги від 17.07.2015 року про необхідність усунення порушень договору до відповідачів, які містяться в матеріалах справи, і відповідно з цієї дати підлягає відрахуванню шестимісячний строк, визначений частиною 4 статті 559 ЦК України, а з позовом ПАТ «УкрСиббанк» звернувся 28.08.2015 року, тобто у межах строків, передбачених чинним законодавством.

Правовою позицією від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14 Верховного Суду України визначено, що частиною 4 статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, на підставі п. 4 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 12 липня 2016 року необхідно змінити, стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та окремо солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 суму заборгованості в розмірі 43 978 доларів США 67 центів, оскільки поручителі між собою не укладали договору про солідарну відповідальність.

Що стосується стягнення пені в сумі 27 401,16 грн, то судова колегія вважає в цій частині рішення підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову, оскільки згідно висновку судово-економічної експертизи №2293 від 19 липня 2017 року заборгованість станом на 17 серпня 2015 року по нарахованій сумі пені у розмірі 27401,16 грн. за договором про надання споживчого кредиту від 12.09.2008 року документально підтвердити не надається можливим у зв"язку з відсутністю в розрахунку банку бази нарахування пені у національній валюті України з урахуванням зміни курсу долара США.

Що стосується посилання відповідача на відсутність у Банка ліцензії на видачу валютних кредитів, то дані обставини спростовуються наданими представником позивача документами, а саме ліцензіями, наданими АКІБ «УкрСиббанк» на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п. п. 5-11 ч. 2 ст. 47 закону України «Про банки та банківську діяльність», дозволом № 75-2 та додатком до цього дозволу від 19.11.2002р. Також, законодавством України не передбачено повідомлення Банком споживачів за кредитними договорами про можливість будь-яких валютних ризиків.

Посилання представника відповідача на висновок експертизи в якому зазначено про відсутність доказів видачі кредиту в іноземній валюті, то ці доводи також судовою колегією не приймаються, оскільки слід виходити з валюти кредиту, що зазначено в договорі, тому, що розрахунки здійснюються незалежно від валюти кредиту виключно в національній валюті, але при цьому погашення кредиту здійснюється з посиланням на валюту кредиту.

В іншій частині висновки експертизи стосовно розміру ануїтетних платежів і % ставки мають значення при розгляді позовних вимог про визнання договорів недійсними, але зустрічний позов ОСОБА_3 було залишено без розгляду, а ОСОБА_5 і ОСОБА_4 рішення суду в частині відмови у задоволенні їх зустрічних позовів не оскаржили.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3654, 00 грн., за подання апеляційної скарги в розмірі 4019,40 грн., всього 7673,40 грн. Позовні вимоги заявлено на суму 45074 доларів США, задоволено на суму 43978,67 доларів США , тобто задоволені позовні вимоги складають 97,6% , що складає 7489,24 грн. тобто по 2496 (дві тисячі чотириста дев»яносто шість) грн 41коп з кожного відповідача.

Відповідачем сплачено за проведення експертизи 23808 грн. (а.с.188), а відмовлено у задоволенні позовних вимог на його користь 2,4%, тому з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги 6 грн. 61 коп. та за проведення експертизи 571 грн. 39 коп. , всього судові витрати в сумі 578 грн.

Керуючись ст. ст. 88 , 303, 304, 307, 309, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 липня 2016 року змінити в частині задоволення основного позову.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.08.2008 року в розмірі 43 978 (сорок три тисячі девятсот сімдесят вісім) доларів США 67 центів на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.08.2008 року в розмірі 43 978 (сорок три тисячі девятсот сімдесят вісім) доларів США 67 центів на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» .

В задоволенні позову про стягнення пені у розмірі 27401,16 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір по 2496 (дві тисячі чотириста дев»яносто шість) грн 41коп з кожного.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 578 (п»ятсот сімдесят вісім) грн.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовів в апеляційному порядку не переглядалось.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти діб з дня набрання законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

ОСОБА_6