Справа № 303/674/17
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Бисаги Т. Ю., Готри Т. Ю.

з участю секретаря Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - Мукачівська державна нотаріальна контора та приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права на обов'язкову частку в спадковому майні та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року ОСОБА_1 предявив позов до ОСОБА_3 про визнання права на обов'язкову частку в спадковому майні та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.

Свої вимоги мотивував тим, що 3 червня 2016 року померла його мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на все спадкове майно, що належало спадкодавцеві. За своє життя матір склала заповіт на відповідача ОСОБА_3, який є сином померлої та рідним братом позивача ОСОБА_1. Позивач вважає, що має право на обовязкову частку в спадковому майні, оскільки є повнолітнім непрацездатним сином померлої.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На це рішення позивач подав апеляційну скаргу. Зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Місцевий суд не врахував, що він є сином померлої, досяг пенсійного віку, є непрацездатним, а отже має право на обовязкову частку в спадковому майні. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивача ОСОБА_2 скаргу підтримала та просила задовольнити. Представники відповідача ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проти скарги заперечили та просили її відхилити.

Треті особи у судове засідання не зявилися, надіслали апеляційному суду повідомлення про розгляд справи за відсутності їх представників.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст.1241 ЦК України, є вичерпаний і розширеного тлумачення не потребує.

Ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України, ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що непрацездатні - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійний вік для чоловіків встановлений 60 років при стажі роботи не менше 25 років.

З матеріалів справи слідує, що 3 червня 2016 року померла мати позивача ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на все спадкове майно, що належало спадкодавцеві. За своє життя матір склала заповіт на відповідача ОСОБА_3, який є сином померлої та рідним братом позивача ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання позивачем ОСОБА_1 пенсії за вислугою років починаючи з 21 вересня 2011 року не свідчить про його непрацездатність в розумінні ст. 1241 ЦК України як особи, що має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки на день смерті матері він мав вік 59 років, а не 60 років, як це передбачено ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія погоджується з цим висновком та констатує відповідно до листа за № 4003/05-17 від 21.08.2017 року Залізничного обєднання управління Пенсійного Фонду України м. Львова ОСОБА_1 перебуває на обліку у цьому управлінні як одержувач пенсії за вислугу років робітникам локомотивних бригад і окремим категоріям працівників залізничного транспорту та метрополітену за нормами Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка була призначена згідно заяви та представлених документів з 21.09.2011 року. Пенсія за вислугу років не свідчить про втрату загальної працездатності особи.

Порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судом першої інстанції не встановлено.

За цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________