Категорія 44Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Денишенко Т.О., Сопруна В.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2017 року, -

В с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась у Вінницький міський суд Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2016 року належить квартира АДРЕСА_1. Вона отримала вказану квартиру у спадок, як спадкоємець третьої черги за законом після смерті її племінниці ОСОБА_4, яка померла 14.11.2014 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2016 року встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу в період з вересня 2009 року по 14.11.2014 рік.

Відповідач продовжує проживати у вказаній квартирі після зміни її власника.

Кошти за користування квартирою, комунальні платежі він не сплачує з моменту смерті ОСОБА_4

За період з 14.11.2014року по 01.05.2016 рік заборгованість по оплаті комунальних послуг складає 6404,63 грн. Добровільно виселитися з квартири відповідач не бажає, чим перешкоджає позивачу, як власнику використовувати квартиру за призначенням.

Згідно податкового повідомлення позивачка повинна сплатити за отримання спадкового майна 25 000 грн. податку. Таких коштів у неї не має, тому вона має намір реалізувати належне їй спадкове майно і за рахунок отриманих коштів розрахуватися з державою за зобов'язаннями. Тому, просила суд усунути їй - ОСОБА_2 перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження з квартири АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2017 року позов задоволено. Вирішено: усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1; вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_3, не погодившись з вказаним рішенням суду, оскаржив його в апеляційному порядку, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2017 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказаних правових вимог було дотримано.

Так, в ході розгляду справи встановлено наступне.

Позивач та її представник підтримали позовні вимоги з викладених підстав.

Відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин, як і у судове засідання апеляційного суду Вінницької області. Пояснення чи заперечення щодо позову, у матеріалах справи відсутні.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2016 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, яку вона отримала у порядку спадкування майна своєї племінниці ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Згідно довідки МКП «ЖЕК №12» в квартирі АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований ( а.с.9).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2016 року встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації шлюбу в період з вересня 2009 року по 14.11.2014 року (а.с.13-15).

На а/с 12 міститься Акт проживання від 10.02.2015 року, яким обгрунтовувала позивачка свої вимоги і у цьому акті зазначено, що ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з вересня 2009 року та проживає по теперішній час. Тобто, з даного доказу видно, що відповідач продовжував проживати у спірній квартирі і після смерті спадкодавця - ОСОБА_4

Те, що відповідач проживав у вказаній квартирі, яка на даний час належить позивачці, і на час розгляду справи у суді першої інстанції, свідчать обставини, викладені відповідачем у своїх зустрічних позовах, які в послідуючому судом були визнані неподаними та повернуті ОСОБА_3 ( а/с 44-47, 59, 81-86, 111).

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 теж вказує, що на даний час він продовжує проживати у вищевказаній квартирі (а/с135).

Проте, після зміни власника квартири, його проживання у ній є незаконним, відповідно до вимог ст. 158 ЖК України, оскільки він не є членом сім'ї ОСОБА_2, між нею, як новим власником квартири та відповідачем відсутній договір найму, а також згода ОСОБА_2 на його подальше проживання у квартирі.

Враховуючи викладене, суд керуючись нормами ст. ст. 383, 391 та 405, ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю позивачки обгрунтовані та підлягають до задоволення, оскільки проживання відповідача у квартирі позивачки порушує та обмежує її права на квартиру, у тому числі і розпоряджатися нею.

При цьому судом врахована і Правова позиція Верховного Суду України від 05.11.2014 року у справі №6-158цс14. Так, вона, як і норма ст. 405 ЦК України, пов'язує право користування члена сім'ї квартирою з правом власності на цю квартиру особи, членом сім'ї якої він є.

Доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів, які судом належно досліджені та оцінені. Крім того, у апеляційній скарзі безпідставно наводиться норма ст. 71 ЖК України, яка регулює правовідносини щодо користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду, в той час, як предметом спору є квартира приватного житлового фонду, оскільки вона належала спадкодавцеві ОСОБА_4 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу (а/с11).

Не беруться до уваги і доводи того, що позивачка не доглядала за ОСОБА_4, коли та хворіла так, як вони не стосуються предмета позову.

Таким чином, на думку колегії суддів, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому дане рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, як безпідставну - відхилити, в силу норми ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 308,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук