Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

21.09.2017 р. 145/1000/17

2/145/620/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника органу опіки та піклування Кирилюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року до 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року у них народився син - ОСОБА_5 З червня 2012 року вони проживають окремо.

Дитина батька майже не пам'ятає і не має до нього ніяких почуттів, оскільки за цей час жодного разу його не бачила.

Вона з сином проживають та зареєстровані у АДРЕСА_1 який належить її матері - ОСОБА_6

Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, сином і сім'єю матері склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню сина, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.

Протягом 4-х років відповідач життям сина не цікавиться. За цей час він не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні; не допомагав його утримувати ні добровільно, ні в примусовому порядку, про що свідчить заборгованість за аліментами; син хворіє на бронхіальну астму, у зв'язку з чим перебуває на диспансерному обліку у Сутисківській АЗПСМ, однак у лікуванні відповідач також участі не приймає, хоча жодним чином не був позбавлений інформації щодо місця перебування її та їх сина і за відсутності перешкоди у спілкуванні сина з відповідачем та прийманні участі батька у вихованні дитини з її боку. Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно його сина -ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задоволити з підстав, викладених у заяві.

ОСОБА_7 також пояснила, що протягом 4-х років вони з відповідачем проживають окремо. За період окремого проживання він жодного разу не прийшов до дитини ні додому, ні в школу. Коли син йшов в 1-клас він попросив батька прийти до нього в школу на перший дзвоник, проте той пообіцявши прийти, не прийшов. Дитина батька не знає. З серпня 2016 року аліменти він не платить, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання двічі (03.08. та 21.09.2017 року) не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Зі згоди позивачки, її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача, що узгоджується з вимогами ст.. 224 ЦПК України.

Представник органу опіки та піклування - Тиврівської РДА Кирилюк Т.В. вважає позов обґрунтованим.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Сторони мають дитину: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Дитина проживає з позивачкою, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 05.04.2017 року. Умови проживання задовільні (а.с.10).

Відповідно до Принципів 2,4,6 Декларації прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності; дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виховання дитини.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

ОСОБА_4 не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує його харчування, медичний догляд, лікування; не спілкується з ним, взагалі не виявляє інтересу до його життя.

Відповідно до довідки ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Шершні від 10.04.2017 року №33 ОСОБА_4 протягом трьох років вихованням сина ОСОБА_5 не замається, навчальний заклад не відвідує, справами дитини не цікавиться.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.09.2016 року з ОСОБА_4 на користь позивачки присуджено аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 800 грн. щомісячно (а.с.11).

Проте за період з серпня 2016 року по червень 2017 року відповідач взагалі не сплачував аліменти, заборгованість по аліментах склала 9200 грн., що стверджується розрахунком заборгованості державного виконавця (а.с.5).

Свідок ОСОБА_9 - жителька АДРЕСА_2 показала, що ОСОБА_1 проживає з сином - ОСОБА_5 в с. Шершні. Протягом приблизно 5-ти років ОСОБА_4 з ними не проживає. За цей період він жодного разу не відвідав дитину ні в школі, ні вдома, матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, життям дитини не цікавився. Вона часто буває в ОСОБА_1 вдома та постійно з нею спілкується.

Свідок ОСОБА_10- жителька АДРЕСА_3, показала, що ОСОБА_1 з ОСОБА_4 не проживають разом приблизно років п'ять. За цей час він участі у вихованні та утриманні дитини не приймав. Жодного разу не прийшов до дитини ні додому, ні в школу. На дні народження дитину не вітав. Обіцяв прийти до дитини на перший дзвоник, проте не прийшов. Дані обставини їй відомі зі слів дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Шершнівської сільської ради від 26.06.2017 року орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина - ОСОБА_4 є доцільним.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування -Тиврівської РДА від 22.08.2017 року № 01/01-21/807 хлопчик батька не пам'ятає, ОСОБА_4 свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками, не забезпечує дитину належним доглядом та вихованням, не піклується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, а тому позбавлення його батьківських прав відносно дитини є доцільним.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 147, 148, 150, 157, 164, 166 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року,

вирішив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в прибуток держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення позивачем може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Кіосак Н. О.