№2/263/3324/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Кір`якової Н.П., при секретарі Соколової О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Служба по справам дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вказавши, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.1984 року належить 13/50 частини будинку АДРЕСА_1. У належній їй частині домоволодіння зареєстровані відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6

ОСОБА_7 є донькою позивачки, але з 2007 року вона за місцем реєстрації не мешкає без поважних причин. У 2014 році ОСОБА_7 народила дитину - ОСОБА_9 та без відома позивачки зареєструвала його в належній їй частині будівлі, але з дитиною до будинку не вселялася. Позивачка з донькою не спілкуються, родинних зв'язків не підтримують, де проживає її донька з дитиною вона не знає.

ОСОБА_4 у родинних відносинах з позивачкою не перебувають, за вказаною адресою зареєструвалися з метою тимчасового проживання, але в будинок не вселялися. З 2014 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 переїхали до Російської Федерації.

Відповідач ОСОБА_6 є внуком позивачки. До червня 2014 року він тимчасово проживав за місцем реєстрації, але потім виїхав в невідомому напрямку, імовірно до Російської Федерації на постійне проживання.

Позивачка теж переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, тому планує продати належну їй частину будинку, але реєстрація відповідачів не дає їй можливості реалізувати право на розпорядження своєю власністю, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.08.2017 року, за заявою представника позивачки, позовні вимоги в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8, залишені без розгляду.

Позивачка та її представник до судового засідання не з'явилися. Представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 позовні вимоги визнали та також направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася про день слухання справи була повідомлена належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Просив розглянути справу з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснили, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. У спірному приміщені, власником якого є ОСОБА_2, не проживають з 2014 року, оскільки виїхали до Російської Федерації.

Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 08.10.1984 року (а.с.7), позивачка ОСОБА_2 є власником 13/50 частин жилого будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1. Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської Ради від 20.10.2016 року (а.с. 14), позивачка та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до акту комітету самоорганізації «Морський» від 09.11.2016 року (а.с.15), зі слів сусідів відповідачі за вказаною адресою не проживають.

Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та вважає необхідним задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 174, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Служба по справам дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_2, а саме: 13/50 частинами будинку АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.П. Кір'якова