АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
756/8361/16-ц Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

20 вересня 2017 року Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», третя особа : Національний Банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії , -

в с т а н о в и л а :

28 грудня 2016 року року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 направив вищевказаний позов , в якому просив :

- визнати бездіяльність протиправною;

- зобов»язати вчинити дії .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, яка залишена без руху судом апеляційної інстанції, в зв»язку з несплатою судового збору . При цьому судом не взято до уваги посилання позивача про його звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з тих мотивів, що до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» внесено зміни, які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких з 01.09.2015 року споживачі - за позовами, що пов»язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб»єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 297, ч. 1 ст. 121 ЦПК України заявнику надано строк - 5 днів з дня отримання копії ухвали для подання оригіналу квитанції про сплату судового збору.

На виконання вимог вищевказаної ухвали апеляційної інстанції представником позивача ОСОБА_3- ОСОБА_2 направлено заяву , в якій він не погоджується з правовою позицією суду апеляційної інстанції, що викладена в ухвалі від 01.09.2017 року та просить звільнити позивача від сплати судового збору з посиланням на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Клопотання представника позивача про звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» розгляду не підлягає з підстав викладених в ухвалі суду від 01.09.2017 року, якою апеляційну скаргу залишено без руху.

Крім зазначеного представник позивача посилається на правову позицію Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, відповідно до якої «якщо статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено пільг щодо сплати судового збору деякими категоріями осіб чи за відповідними позовами, то при їх визначенні потрібно керуватися іншим законодавством України, зокрема і ст.. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»». При цьому представником позивача надано відповідні ухвали ВССУ від 18.05.2016 року, 19.10.2016 року, 23.11.2016 року, 17.05.2017 року.

Проте вказана обставина на увагу не заслуговує , оскільки зазначена правова позиція Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ суперечить правовій позиції Верховного Суду України з вказаного питання, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Так, у постанові № 6-1121цс16 від 30.11.2016 року Верховний Суд України прийшов до наступного правового висновку.

Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), частини першої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), зокрема й підвищено розмір ставок за подання касаційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб'єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

З наведеного вбачається , що положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суперечить положенням ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , які прийняті пізніше та які є спеціальними щодо вирішення питання наявності пільг щодо сплати судового збору , внаслідок чого ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосована бути не може .

На даний час позивач недоліки апеляційної скарги не усунув: оригінал квитанції про сплату судового збору не подав.

За таких обставин суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року визнати неподаною та повернути.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», третя особа : Національний Банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - визнати неподаною та повернути .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя :