Провадження №/243/3729/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2017 року Слов′янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
при секретарі Останькович А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
- вбудоване приміщення з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1, ґанком-а1, площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а;
- вбудоване приміщення літ "А-ІХ", площею 71,6 кв. м з ґанком-а, реєстраційний номер 24608851, що знаходиться за адресою Донецька область м Горлівка, вул. ОСОБА_2, 76, приміщення 238.
Отже, у звязку з невиконанням відповідачем основного зобовязання протягом тривалого строку, позивач вважаючи, що набув права задовольнити свої грошові вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки у спосіб, що передбачений Законом України «Про іпотеку», звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та просив суд:
Встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки відповідно до ринкових вартостей предметів іпотеки встановленої Договором іпотеки №228581-ІД1 від 27.06.2012 року у розмір 1 038 270 та Актами огляду та оцінки.
Зобов'язати ОСОБА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_1) передати АТ «ПроКредит Банк» ЄДРЮОтаФОП 21677333 в господарське управління на період до його реалізації нерухоме майно: вбудоване приміщення з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1, ґанком-а1, площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а; а також вбудоване приміщення літ "А-ІХ", площею 71,6 кв.м, з ґанком-а, реєстраційний номер 24608851, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, вул. Рудакова О.П., 76, приміщення 238 з метою забезпечення збереження даного майна.
З метою виконання функції господарського управління надати АТ «ПроКредит Банк» ЄДРЮОтаФОП 21677333 право від власного імені укладати договори оренди, користування приміщенням, подавати та отримувати будь-які документи в тому числі витягу реєстру прав власності на нерухоме майно, а також виконувати всі інші дії пов'язані з управлінням та отриманням доходів, в результаті управління вбудованим приміщенням з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1 ґанком-а1 площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а; а також вбудованим приміщенням літ "А-ІХ", площею 71,6 кв.м, з ґанком- а, реєстраційний номер 24608851, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, вул. Рудакова О.П., 76, приміщення 238.
Зобов'язати ОСОБА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_1) та/або осіб, що користуються заставною нерухомістю, передати АТ «ПроКредит Банк» ЄДРЮОтаФОП 21677333 ключі від приміщень, інформацію (коди та ін. від систем охорони та протипожежної сигналізації), прилади, необхідні для забезпечення вільного доступу до вбудованого приміщення з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1, ганком-а1, площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а; а також вбудованого приміщення літ "А- IXм, площею 71,6 кв.м, з ґанком-а, реєстраційний номер 24608851, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, вул. Рудакова О.П., 76, приміщення 238.
Зобов'язати ОСОБА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_2) забезпечити вільний вхід та доступ представникам АТ «ПроКредит Банк» ЄДРЮОтаФОП 21677333 до вбудованого приміщення з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1 ґанком-а 1, площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а; а також вбудованого приміщення літ "А-ІХ", площею 71,6 кв м, з ґанком-а. реєстраційний номер 24608851, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, вул. Рудакова О.П., 76, приміщення 238.
Зобов'язати ОСОБА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_1) передати АТ «ПроКредит Банк» ЄДРЮОтаФОП 21677333 оригінали правовстановлюючих документів, технічної документації, всіх договорів оренди (суборенди, найму, користування, спільної діяльності) та інші договори, на підставі яких у третіх осіб виникає право користування вбудованим приміщенням з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1, ґанком-а1, площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а; а також вбудованим приміщенням літ "А-ІХ", площею 71,6 кв.м, з ґанком-а, реєстраційний номер 24608851, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, вул. Рудакова О.П., 76, приміщення 238, а також податкову накладну.
Зобов'язати ОСОБА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_1) звільнити вбудоване приміщення з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1, ґанком-а 1, площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а; а також вбудоване приміщення літ "А-ІХ", площею 71,6 кв.м, з ґанком-а, реєстраційний номер 24608851. що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, вул. Рудакова О.П., 76, приміщення 238.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 20.03.2017 року(а.с.29) не зявилась, справу просив розглянути у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.32), через оголошення сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством ПроКредит Банк та відповідачем фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено Рамкову угоду №FW401.464 від 27.06.2012 року, відповідно до умов якої Позивач зобовязується здійснювати кредитування Позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а Позичальник зобовязується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобовязань, а також належно виконувати усі інші зобовязання, передбачені Угодою та Кредитними договорами (а.с.6-9).
Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вищезазначеним договором належним чином не виконав.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідність до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за Рамковою угодою та Договором про надання траншу, було укладено Договір іпотеки №228581-ІД1 від 27.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького МНО ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 1572/5 за умовами якого Іпотекодавець передає в іпотеку:
- вбудоване приміщення з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1, ґанком-а1, площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а;
- вбудоване приміщення літ "А-ІХ", площею 71,6 кв. м з ґанком-а, реєстраційний номер 24608851, що знаходиться за адресою Донецька область м Горлівка, вул. ОСОБА_2, 76, приміщення 238.
Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки суд виходить з наступного.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку". Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
За ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом.
Частиною 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Частиною 1. ст. 39 Закону України «Про іпотеку», встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
У правовому висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України у справі №6-3034цс16 від 05.04.2017р., зазначається, що аналіз положень статей 33, 36-39 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку», дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Разом з тим обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обовязком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Установлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.
У разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону, резолютивна частина рішення суду повинна відповідати вимогам статей 38, 39 Закону та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України, і в ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
За змістом частини пятою статті 38 Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.
Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Згідно із ч.6. ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей38,39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону(висновок Верховного Суду України, викладений у постанові 6-61цс15 від 27 травня 2015 року).
Ця правова позиція було змінена Верховним Судом України та викладена в постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-1205цс15.
У постанові від 23 грудня 2015 року Верховний суд України зазначив, що відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Як вбачається з Висновку про вартість майна від 20.04.2014 року, (а.с.19) та Акту огляду та оцінки предметів застави №228581-ІД1/2 від 27.05.2012 року (а.с.20), що має підпис заставодавця ОСОБА_1 загальна вартість предмету іпотеки складає 1013 068 грн. , а ринкова вартість складає 1 038 270 грн.
У постанові Верховного суду України від 08.06.2016 р. у справі № 6-1239 цс16 Верховний суд України зазначив, що положеннями частини першої статті 39Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону з початковою ціною визначеною на підставі наданих Висновку та Акту про вартість зазначеного майна, якій
Крім того, відповідно до пункту 1 Закону України від 03.06.2014, № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону:
1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" набув чинності 7 червня 2014 року після укладання сторонами договору іпотеки.
Проте за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.
У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.
Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи.
Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).
Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.
Встановлений Закону України від 03.06.2014, № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).
Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.
Пунктом 3 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
Позивачем на підтвердження заявлених вимог, надано копію Договору іпотеки №228581-ІД1 від 27.06.2012 року, відповідно до якого предметом іпотеки є наступне нерухоме майно, а саме:
- вбудоване приміщення з прибудовою, загальною площею 115,9 кв.м, з прибудовою А-1, ґанком-а1, площадкою-аЗ, реєстраційний номер 3383752, що знаходиться за адресою Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 142а;
- вбудоване приміщення літ "А-ІХ", площею 71,6 кв. м з ґанком-а, реєстраційний номер 24608851, що знаходиться за адресою Донецька область м Горлівка, вул. ОСОБА_2, 76, приміщення 238.
Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідність до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Враховуючи, що з наданого договору іпотеки не вбачається, яким є нерухоме майно (житлове чи нежитлове), а загальна площа зазначеного нерухомого майна не перевищує 140 кв.м, у звязку з чим, суд вважає, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не підлягає виконанню.
Саме така правова позиція міститься у постановах Верховного суду України від 25 березня 2015 року у цивільній справі №6-44цс15 , від 15.04.2015 у справі № 6-46цс15, від 10.06.2015 у справі № 6-333цс15, від 16.09.2015 у справі № 6-492цс15, від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1102цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1825 цс15 і відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 59-60, 79, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 232, 294 ЦПК України, ст.ст. 526,527,530,625,1048,1049,1050,1054 ЦК України, Законом України Про іпотеку, Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
Встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки відповідно до ринкових вартостей предметів іпотеки встановленої Договором іпотеки №228581-ІД1 від 27.06.2012 року у розмір 1 038 270 грн. та Актами огляду та оцінки.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,ідентифікаційний номер:НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк, ЄДРЮО та ФОП 21677333, 031115, м. Київ, просп. Перемоги, 107-а,Т/р №290960001 у АТ ПроКредит Банк, МФО 320984, судовий збір у розмірі 15 574 грн. 05 коп.
Рішення суду про звернення стягнення предмет іпотеки на час дії Закону України від 03.06.2014 "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не виконується.

В задоволенні решти частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк відмовити, у звязку з відсутністю підстав.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Слов′янського міськрайонного суду ОСОБА_5