Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/380/17
Номер рядка звіту 26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2017 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання Лемак А.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -

ТОВ "Консервний завод "Універ" ОСОБА_3,

представників відповідача -

ПАТ "Державний ощадний банк України" ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів клопотання представника позивача про поновлення строку позовної давності у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Консервний завод "Універ", публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання поруки припиненою та визнання неукладеною додаткової угоди до договору поруки,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні суду перебуває вказана вище цивільна справа. Позивач просить визнати припиненою поруку за Договором поруки № 250311-п2 від 25.03.2011 року з наступними змінами та доповненнями, внесеними Додатковою угодою № 1 від 02.08.2011 року та Додатковою угодою № 2 від 20.10.2011 року, укладеними між ПАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_1 та ТОВ "Консервний завод "Універ", з 06.06.2013 року, та визнати неукладеною Додаткову угоду № 3 від 27.08.2013 року до Договору поруки № 250311-п2 від 25.03.2011 року.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку позовної давності та визнання поважною причини його пропуску.

Клопотання мотивовано тим, що позивач дізнався про порушення свого права у листопаді 2016 року, коли отримав позовну заяву від ПАТ "Державний ощадний банк України" про стягнення з нього, як поручителя, заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором № 250311 від 25.03.2011 року, подану 02.11.2016 року до Нагатинського районного суду м. Москви. З матеріалів даної позовної заяви позивачеві стало відомо, що 06.06.2013 року позичальником - ТОВ "Консервний завод "Універ" в якості чергового траншу на виконання умов договору кредитної лінії № 250311 від 25.03.2011 року без його згоди як поручителя отримано суму коштів у розмірі 5600000,00 доларів США, які того ж дня були конвертовані у гривні та спрямовані на погашення заборгованості за попередніми траншами у межах цього ж кредитного договору, і відповідно обсяг відповідальності поручителя за зобов'язаннями по даному кредитному договору зріс у зв'язку із збільшенням суми основного зобов'язання. Оскільки про збільшення суми зобов'язання (кредитного ліміту) позивачеві не було відомо, згоди на таке збільшення він не надавав, зміг звернутися за захистом своїх порушених прав тільки після того, як дізнався, тому строк позовної давності не пропущено. В той же час позивач вважає дану обставину поважною, такою, що перешкоджала зверненню до суду за захистом порушеного права.

Позивач підтримав клопотання представника.

Представник відповідача - ТОВ "Консервний завод "Універ" не заперечив проти задоволення клопотання з викладених у ньому мотивів.

Представники відповідача - публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" висловилися про відмову в задоволенні клопотання.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини, суд прийшов до таких висновків.

Згідно ст. 67 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

У ст. 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність не є строком, в межах якого вчиняються процесуальні дії, відтак, не підлягає поновленню, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 168, 210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку позовної давності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Головуючий ОСОБА_6