Справа № 464/5068/15-ц
пр.№ 2/464/283/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах ОСОБА_1 освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,-

в с т а н о в и в :

прокурор звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради збитки, заподіяні злочином в розмірі 67 067 грн. 15 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 07.11.2014 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.364 КК України. Вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили. Вказаним вироком встановлено, що відповідач обіймаючи посаду директора середньої загальноосвітньої школи №93 у м.Львові та будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в посадові обовязки якої входило розпорядження у встановленому порядку шкільним майном і коштами, а також згідно з посадовою інструкцією директора школи входить здійснення загального керівництва всіма напрямками діяльності школи відповідно до статуту і законодавства України, забезпечення обліку, збереження і поповнення навчально-матеріальної бази, обліку і збереження документації, організація діловодства, ведення бухгалтерського обліку та статистичної звітності, керування на правах оперативного управління майном, що є власністю школи, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи умисно, в інтересах третьої особи спортивного клубу «Сьогун», 09.09.2010 року самостійно за відсутності погодження з районним відділом освіти та управлінням освіти департаменту гуманітарної політики ЛМР, уклав із СК «Сьогун» договір про співпрацю, у відповідності до умов якого дана організація отримала в користування приміщення школи та зобовязана здійснювати компенсацію видатків школи на комунальні послуги. Крім цього, він будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи умисно, в інтересах третьої особи громадської організації «Агенство краси та здоров'я» та спортивного клубу «Сьогун», достовірно знаючи необхідність виставлення рахунків щодо компенсації витрат за комунальні послуги, за період користування даними організаціями приміщеннями школи, а саме в період з 01.12.2006р. по 30.04.2012р. відповідних рахунків щодо компенсації витрат за комунальні послуги даними організаціям не виставлялось, внаслідок чого громадська організація «Агенство краси та здоров»я» та спортивного клубу «Сьогун» таких комунальних послуг не сплачували, чим завдав шкоди охоронюваним законом інтересам юридичної особи ССЗШ №93 м.Львова у вигляді настання матеріальних збитків на загальну суму 68 293,77 грн. Відповідно до листа управління освіти ЛМР від 05.12.2014 року у ході судового розгляду кримінальної справи та відповідно до вироку Сихівського районного суду м.Львова від 07.11.2014 року встановлено збитки місцевого бюджету в особі управління освіти ЛМР, заподіяні злочинними діяннями відповідача на суму 68 293,77 грн., де 67 067,15 грн. некомпенсовані витрати СЗШ №93 за комунальні послуги, надані ГО «Агенство краси та здоров»я» в процесі її діяльності в приміщенні згаданого навчального закладу, 1226,62 грн. некомпенсовані витрати за такі ж надані комунальні послуги в процесі діяльності спортивного клубу «Сьогун», які клуб повернув добровільно в користь місцевого бюджету, а ГО «Агенство краси та здоров»я» відмовилось від відшкодування збитків. Враховуючи те, що управління освіти ЛМР фінансується з місцевого бюджету, шкода, заподіяна злочинними діями відповідача суттєво завдає шкоди інтересам держави. Просить позов задоволити.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просить такі задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що акт ревізії, яким визначено розмір шкоди є необгрунтованим, без зазначення нормативних документів на підставі яких проведено розрахунки, що підтверджується висновком бухгалтерської експертизи та показаннями експерта, відтак, розмір шкоди не встановлений. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки ревізія проведена 14.12.2009 року за період з 01.10.2006 року по 30.09.2009 року та 09.05.2012 року за період з 01.10.2009 року по 31.03.2012 року, а прокуратура м.Львова звернулась з позовом про стягнення коштів за період з 01.12.2006 року по 30.04.2012 року лише 26.02.2015 року.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка ОСОБА_3, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 07.11.2014 року ОСОБА_2 визнати винним за ч.1 ст.364 1 КК України та призначити покарання один рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в закладах освіти на строк один рік та зі штрафом в розмірі чотири тисячі двісті пятдесят гривень. Вказаним вироком встановлено ОСОБА_2, обіймаючи згідно з наказом відділу освіти Франківської районної адміністрації м. Львова №354 від 19.08.1999 р. посаду директора ССЗШ №93 м. Львова, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Кос-Анатольського, 10, та будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарським функціями, в посадові обовязки якої згідно із статутом ССЗШ №93 м. Львова входить розпорядження у встановленому порядку шкільним майном і коштами (п. 4.6), а також, згідно з Посадовоою інструкцією директора школи входить здійснення загального керівництва всіма напрямками діяльності школи відповідно до Статуту і законодавства України (п. 3.1), забезпечення обліку, збереження і поповнення навчально-матеріальної бази, обліку і збереження документації, організація діловодства, ведення бухгалтерського обліку та статистичної звітності (п. 3.25), керування на правах оперативного управління майном, що є власністю школи (п. 3.27), зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи умисно, в інтересах третьої особи спортивного клубу «Сьогун», всупереч положень рішення Львівської міської ради №266 від 28.03.2008 р. «Про затвердження Типового договору про надання послуг навчальним закладам м. Львова», у відповідності до яких укладення договорів про надання послуг погоджуються з районним відділом освіти та управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, 09.09.2010 р. самостійно, за відсутності вказаного вище погодження, уклав із СК «Сьогун» договір про співпрацю, у відповідності до умов якого дана організація отримала в користування приміщення школи та зобовязана здійснювати компенсацію видатків школи на комунальні послуги. Крім цього, він же, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарським функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи умисно, в інтересах третіх осіб громадської організації «Агенство краси та здоровя» та спортивного клубу «Сьогун», достовірно знаючи про необхідність виставлення рахунків щодо компенсації витрат за комунальні послуги, за період користування даними організаціями приміщеннями школи (відповідно до договорів про співпрацю від 01.12.2006 р. та 09.09.2010 р.), а саме, в період з 01.12.2006 р. по 30.04.2012 р., відповідних рахунків щодо компенсації витрат за комунальні послуги даним організаціям не виставляв, внаслідок чого, громадська організація «Агенство краси та здоровя» та спортивний клуб «Сьогун» таких комунальних послуг не сплачували, чим завдав шкоди охоронюваним законом інтересам юридичної особи ССЗШ №93 м. Львова у вигляді настання матеріальних збитків на загальну суму 68 293,77 гривень. Вирок не оскаржувався та набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказаний вирок є обовязковим в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому обставина щодо завдання ОСОБА_2 ОСОБА_1 освіти департаменту гуманітарної політики ЛМР шкоди в розмірі 67 067 грн. 15 коп. не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік, позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обовязки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільних справах № 6-178цс15 від 01.07.2015 року.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на те, що актом № 19-38/143 ревізії фінансово-господарської діяльності Львівської спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня № 93 з поглибленими вивченням англійської мови від 14.12.2009 року було встановлено порушення, перебіг строку позовної давності з приводу вимог, що стосуються періоду період з 01.10.2006 року по 30.09.2009 року, розпочався 14.12.2009 року та відповідно 14.12.2012 року сплив, а прокурор звернувся до суду із даними вимогами лише 26.02.2015 р. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено.

Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 Цивільного кодексу України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, представник відповідача просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, у звязку із пропуском строку позовної давності.

Враховуючи те, що вимоги про стягнення коштів заявлено в загальній сумі за період з 01.12.2006р. по 30.04.2012р., а у акті перевірки відсутня методика проведення розрахунку завданої шкоди, що позбавляє можливості здійснити розрахунок за період з 01.10.2009р. по 30.04.2012р., відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.23 Закон України «Про прокуратуру», та керуючись ст.ст.1, 10, 11, 60-61, 79, 88, 179, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах ОСОБА_1 освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча Бойко О. М.