№ провадження 2/646/649/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Марковій О.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Кураксіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, третя особа: публічне акціонерне товариство «Приватбанк», про визнання неправомірним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить визнати неправомірним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31214071 від 02.09.2016 про реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.06.2005 між позивачем і ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір HAD0GF01270007 на суму 25 421,93 доларів США на строк до 06.06.2025 для придбання квартири. За кредитні кошти 08.06.2005 позивач придбав чотирикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Квартира придбана у спільну сумісну власність з дружиною ОСОБА_5 Також, 08.06.2005 був укладений договір іпотеки, в п. 26 якого передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця. Згідно з договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007, ПАТ КБ «ПриватБанк» продав своє право вимоги по іпотечному договору ОСОБА_1 іншій юридичній особі - «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1PLC)", яка стала іпотекодержателем. 02.09.2016р приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9. за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31214071 від 02.09.2016 про реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Однак позивач вважає таке рішення неправомірним, так як договір викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк», «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» та «ТМФ ТРАСТІ ЛІМІТЕД», в якому кредитний договір, укладений з позивачем, знаходиться під номером 330, не пройшов державної реєстрації, і ПАТ КБ «ПриватБанк» не значився іпотекодержателем. Також зазначав, що до звернення стягнення на квартиру іпотекодержателем йому не надіслана належним чином оформлена вимога про необхідність виконання грошового зобов'язання протягом 30-денного строку з попередженням про намір звернути стягнення на майно в разі невиконання такої вимоги, а також що заборонено на теперішній час звернення стягнення на квартиру на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як квартира є його єдиним житлом і єдиним житлом його родини. Крім того, звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення відповідні вищенаведеному, в межах позову.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надала заяву про слухання справи без її участі, проти позову заперечувала.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне.

08.06.2005 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір HAD0GF01270007 на суму 25421,93 доларів США на строк до 06.06.2025 для придбання квартири.

На підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2005 ОСОБА_1 придбав у власність чотирикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 49,1 кв. м, загальною площею 78,8 кв.м.

На час придбання квартири ОСОБА_1 перебував у шлюбі зі ОСОБА_5

Також 08.06.2005 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки, предметом якого стала вищезазначена квартира.

В пункті 11.5 договору іпотеки передбачено, що майно передається в іпотеку за згодою дружини ОСОБА_5

В п.26 договору іпотеки передбачено застереження, згідно з яким звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити Іпотекодавця.

Згідно з довідкою про склад сім'ї, виданою дільницею № 61 КП «Жилкомсервіс», в квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_5, син дружини ОСОБА_5, син ОСОБА_7, 2013року народження, дочка ОСОБА_8., 2013року народження.

19.02.2007 ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити з «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1PLC)", відповідно до якого права іпотекодержателем по іпотечному договору ОСОБА_1 перейшли до «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1PLC)", що вбачається з долученої до справи довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

30.08.2016 представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9. із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру.

Для підтвердження статусу іпотекодержателя нотаріусу був наданий договір, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк», «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» та «ТМФ ТРАСТІ ЛІМІТЕД», в якому кредитний договір, укладений з позивачем ОСОБА_1, знаходиться під номером 330.

Згідно з п.2.9 (а), (b) Договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016р. передбачено, що продавець («ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ») зобов'язується: (а) зареєструвати Відступлення у Державному Реєстрі Речових прав на нерухоме майно: протягом 30 днів з дати укладення цього Договору зареєструвати інформацію стосовно Відступлення відповідних прав вимоги за іпотеками у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, із зазначенням Покупця як забезпеченої особи (іпотеко держателя) за відповідними Іпотеками; (b) зареєструвати Відступлення у Державному реєстрі обтяжень: протягом 5 днів з дати укладення цього Договору зареєструвати Відступлення у Державному реєстрі обтяжень.

Однак суду не надано доказів, що даний договір викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, тобто не надано доказів того, що на день звернення до нотаріуса ПАТ КБ «Приватбанк» був іпотекодержателем.

Також суду не надані докази на підтвердження факту направлення повідомлення ОСОБА_1 іпотекодержателем (яким ПАТ КБ «Приватбанк» не являвся) як це передбачено п.26 договору іпотеки.

02.09.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9. за заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31214071 від 02.09.2016 про реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на ім'я позивача ОСОБА_1 не зареєстровано нерухоме майно.

Суд вважає належним спосіб захисту свого права позивачем.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Дані положення закону кореспондуються з положеннями ст.513 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, у відповідності до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 статті 36 вказаного Закону передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону або право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до абз. 3 п.39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Крім того, відповідно до ст..2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;

іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки;

інший правонабувач - орендар, суб'єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом).

обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору;

реєстраційна справа - сукупність документів у паперовій та електронній формі, поданих для проведення державної реєстрації прав та сформованих у процесі державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.3 ст.10 даного Закону, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 даного Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

2. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

4. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст..24 вказаного Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

2. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Відповідно до п.61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Крім того, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчим кредитом, наданим йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умов, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового) поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

Суд приходить до висновку, що іпотекодержателем по договору іпотеки у державному реєстрі значився не ПАТ КБ «Приватбанк», тому рішення приватного нотаріуса ОСОБА_9. про реєстрацію права власності на квартиру за банком є неправомірним.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-11, 58-61, 88, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31214071 від 02.09.2016 про реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551, 20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Єжов