УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Володимир - Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Столярчук Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Судовий розгляд справи неодноразово відкладався у звязку із відповідними клопотаннями позивача та відповідача.

08 вересня 2017 року через канцелярію Володимир-Волинського міського суду одночасно надійшло дві заяви:

1.від імені позивача ОСОБА_1 від 07 вересня 2017 року про закриття провадження у справі, згідно прохальної частини якого, позивач просила розгляд справи проводити без її участі; прийняти її відмову та провадження у справі № 154/1610/17 за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України; прийняте рішення надіслати на її поштову адресу: а/с № 91, м. Володимир-Волинський, 44702.

2.від імені відповідача ОСОБА_2 від 07 вересня 2017 року про розгляд справи без участі відповідача, згідно прохальної частини якого, відповідач просив розгляд справи № 154/1610/17 проводити без його участі; прийняте рішення надіслати на його поштову адресу: а/с № 91, м. Володимир-Волинський, 44702.

У відповідності до ч.3 ст.206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Положення вказаної норми у справах про розірвання шлюбу може застосовуватися, однак його реалізація на практиці не відповідає загальним засадам цивільного судочинства та позбавляє позивача можливості в майбутньому звернутися до суду з приводу розірвання шлюбу.

На підставі ст.ст.4 та 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб. Суд зобовязаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Позбавлення можливості позивача в майбутньому звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу може розцінюватися як примушування до шлюбу, що є неприпустимим, включає в себе дискримінаційний характер, суперечить нормам Сімейного кодексу України та не відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року.

Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки зазначені заяви були повністю однаковими за своєю формою та скріплені підписами візуально схожими між собою і підписом відповідача, судом було поставлено під сумнів дійсність волі позивача щодо закриття провадження у даній справі. При цьому суд також врахував можливу юридичну необізнаність позивача з наслідками заявленого нею клопотання.

У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

11 вересня 2017 року позивач та відповідач у справі в судове засідання не зявились. У звязку з наведеним, судом прийнято рішення про відкладення судового засідання, а разом з тим і відкладення вирішення клопотання про закриття провадження у справі та здійснення повторного виклику сторін в судове засідання на 19 вересня 2017 року для зясування дійсної волі позивача щодо предмета спору та розяснення безпосередньо в судовому засіданні наслідків закриття провадження у справі про розірвання шлюбу.

В той же час, 18 вересня 2017 року до суду через канцелярію повторно надійшли дві однакових за формою заяви від імені позивача та відповідача, які за змістом також відповідали попереднім заявам від 07 вересня 2017 року. Дані заяви також були скріплені підписами візуально схожими між собою і підписом відповідача, що ставило під сумнів реальність волі позивача та вказувало на ознаки процесуального шахрайства.

У звязку з наведеним, згідно ч.6 ст.74 ЦПК України, позивача ОСОБА_1 за номером телефону, зазначеним нею у позовній заяві, було повторно викликано у судове засідання на 19 вересня 2017 року для розяснення наслідків закриття провадження у справі та зясування її дійсної волі. В ході телефонної розмови позивач самостійно попросила розяснити їй наслідки закриття провадження у справі після чого повідомила, що прийняття такого рішення у справі дійсно не відповідає її інтересам та волі.

19 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 особисто зявилась до Володимир-Волинського міського суду Волинської області де власноручно написала та через канцелярію суду подала заяву від 19 вересня 2017 року, згідно якої справу за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу просила залишити без розгляду та особисто отримала свідоцтво про одруження.

Ознайомившись із заявою позивача, матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу принципу диспозитивності, позивач має право подати заяву про залишення позову без розгляду.

Пунктом 5 ч.1 ст.207 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

При встановлених обставинах, суд вважає за необхідне в порядку п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, задовольнити саме заяву позивачки про залишення позову без розгляду від 19 вересня 2017 року, так як при цьому її та інших осіб права та інтереси не порушуються. Вказана заява дійсно відповідає волі позивача.

За цих же обставин, враховуючи, що відмова позивача від позову, наслідком якого було закриття провадження у справі, не була прийнята судом у відповідності до п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, в задоволенні відповідних заяв позивача, які надходили до суду 08 та 18 вересня 2017 року слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України, позивачу судові витрати по справі не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 207, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

В задоволенні заяв ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, які надходили до Володимир-Волинського міського суду Волинської області 08 та 18 вересня 2017 року відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області на протязі пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ( підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер