Справа № 558/305/17
номер провадження 2/558/122/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

12 вересня 2017 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Ковальській Л.С., з участю представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

26 червня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_4, що був зареєстрований 26 травня 2012 року у виконавчому комітеті Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 3, та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно допомоги на утримання дитини.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення аліментів, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

12 вересня 2017 року в судове засідання по даній справі не зявилася позивач ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги позивача ОСОБА_2 підтримав та пояснив, що сторони по справі перебувають у шлюбі, що був зареєстрований 26 травня 2012 року у виконавчому комітеті Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області. Протягом тривалого часу сторони спільно не проживають, їх малолітній син проживає з позивачем. Збереження сімї сторін по справі є неможливим, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, між ними часто виникали непорозуміння на побутовому грунті. Позивач ОСОБА_2 вважає, що примирення з відповідачем є недоцільним. Разом з тим, неприбуття відповідача ОСОБА_4 в судове засідання підтверджує лише те, що відповідач також не бажає зберегти шлюб.

Після припинення спільного проживання, малолітній син сторін по справі проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_4 не надає допомоги на утримання сина, хоч працює, має постійне місце роботи та отримує щомісячно заробітну плату.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 просив позовні вимоги позивача задовільнити, розірвати шлюб між позивачем та відповідачем і стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання, а судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання 12 вересня 2017 року повторно не зявився, хоч про час та місце його проведення був повідомленим у встановленому порядку (ст.74 ЦПК України). Причини неявки в судове засідання відповідач ОСОБА_4 не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі чи відкладення судового засідання до суду не подавав.

За таких обставин, за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з Свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ № 075628 (а.с. 5) сторони по справі 26 травня 2012 року уклали шлюб, що був зареєстрований у виконавчому комітеті Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис №3.

Сторони від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 211286 (а.с. 6) ОСОБА_5 народився 21 червня 2014 року, його батьком вказаний відповідач ОСОБА_4, а матірю позивач ОСОБА_2.

В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач не бажає зберегти шлюб, наполягає на його розірванні, представник позивача в судовому засіданні заперечував проти надання сторонам строку для примирення, шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам відповідача чи інтересам дитини сторін, яка є малолітньою.

Спорів між позивачем та відповідачем про поділ майна чи визначення місця проживання їх дитини, на час розгляду справи, немає.

Ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Як встановлено згідно довідки № 708, виданої Вовковиївською сільською радою Демидівського району Рівненської області 15 червня 2017 року (а.с. 11), ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та разом з нею проживає малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Беручи до уваги ту обставину, що відповідач ОСОБА_4 працює вчителем трудового навчання Ярославицької ОСОБА_6 ступенів (а.с. 25), має постійний заробіток (дохід) (а.с. 26, 27), суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2, на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, з урахуванням майнового стану відповідача, не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640,00 гривень, що був сплачений позивачем ОСОБА_2 за подання до суду позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу, суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, за розгляд спору в частині позовних вимог про стягнення аліментів, в розмірі 640,00 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору.

Підстав для звільнення відповідача ОСОБА_4 від сплати судового збору не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати на надання правової допомоги в розмірі 800,00 гривень, суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2, оскільки понесення таких витрат позивачем ОСОБА_2 підтверджено документально (а.с. 15,16).

На підставі ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць, суд допускає до негайного виконання.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 105, 109, 112-114, 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовільнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрований 26 травня 2012 року у виконавчому комітеті Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис №3.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідент. номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент. номер НОМЕР_2, жительки с. Вовковиї, вул. Широка, буд. 47, Демидівського району Рівненської області, аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 червня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640,00 (Шістсот сорок) гривень та 800,00 (Вісімсот) гривень витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 (Шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвали за заявою відовідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд Рівненської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.С. Феха.