Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1596/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранець А. М.
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Кіселика С.А.

Суддів: Чельник О.І., Черненко В.В.

За участі секретаря: Двоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з 02.10.2016 року по 28.12.2016 року працював на заводі металевих конструкцій Товариство з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» на посаді монтажника. Наказом № 75 від 28.12.2016 року його було звільнено за угодою сторін.

При звільненні йому була видана трудова книжка, але не були проведені розрахунки по заробітній платі за період з вересня 2016 року по грудень 2016 року, а саме в сумі 5642 грн. 72 коп.

Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день розгляду справи по суті.

Під час розгляду справи в суді представник позивача подав заяву про часткову відмову від позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Підставою відмови є виплата 19.05.2017 року заборгованості по заробітній платі відповідачем в повному обсязі. В іншій частині позовних вимог, а саме стягнення середнього заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати до повної її виплати, а саме до 19.05.2017 року підтримує.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2017 року позов ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі - задоволено

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку 16322 грн. 88 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» звернулось до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. Вважає, що рішення є незаконним та безпідставним, таке, що винесено з грубим порушенням норм процесуального та морального права, також висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТДВ «ОДЕБП» з 02.10.2006 по 28.12.2016, та був звільнеий за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5).

З довідки про заборгованість по заробітній платі убачається, що заборгованість по заробітній платі станом на 29.03.2017 року перед ОСОБА_2 становить 5142 грн 72 коп.( а.с. 36).

Розрахунок з ОСОБА_2 було проведено 19 травня 2017 року, що підтверджується історією по картковому рахунку від 01.06.2017 року (а.с.50) та не заперечувалось сторонами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що оскільки при звільненні ОСОБА_2 28.12.2016 року повного розрахунку з ним проведено не було, остаточно відповідач розрахувався 19.05.2017, а спору про розмір заборгованості між сторонами не існувало, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16322 грн. 88 коп.

Колегія суддів не повністю погоджується із таким висновком суду.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Тобто, для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до ст.117 КЗпП України закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника.

Доказів про поважність причин невиплати заробітної плати відповідач суду не надав. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України відповідач не надав суду переконливих доказів відсутності своєї вини в несвоєчасному розрахунку з позивачем, а також доказів наявності об'єктивних перешкод в належній організації свого виробництва. Сума заборгованості по заробітній платі на час звільнення позивача сторонами не оспорювалася.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте задовольняючи позовні вимоги неправильно визначився з фактичним розрахунком робочих днів, за які підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та неправильно провів розрахунок такої виплати.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі по тексту Порядок) середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідно виплата. Згідно з п.5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку).

Встановлено, що позивач був звільнений 28 грудня 2016 року, а фактичний розрахунок було проведено 19 травня 2017 року, таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за такий період.

Згідно довідки про середньомісячну заробітну плату № 117 від 27.03.2017 року заробітна плата ОСОБА_2 за відпрацьовані у жовтні 19 днів становить 3070 грн. 01 коп., а за відпрацьовані 15 робочих днів листопада становить 2710 грн. 97 коп.

Таким чином середня заробітна плата ОСОБА_2. станом на момент звільнення 28.12.2016 обчислена за попередні два місяці становить: 5780 грн. 98 коп. (( 3070 грн. 01 коп. + 2710 грн. 97 коп. ) : 2)) : 17 днів ( 19 дн. + 15 дн. : 2) = 170 грн. 03 коп.

За період з 28 грудня 2016 року по день фактичного розрахунку - 19 травня 2017 року кількість робочих днів складає 95, а саме: у грудні 2016 року - 2 робочі дні, у січні 2017 року - 20 робочих днів, у лютому 2017 року - 20 робочих днів, у березні 2017 року - 22 робочих дні, у квітні 2017 року - 19 робочих днів, у травні 2017 року - 12 робочих днів.

Суд першої інстанції безпідставно включив 28 грудня 2016 року до розрахунку періоду за який має бути стягнуто середній заробіток, оскільки зазначений день є днем звільнення працівника, а отже є останнім його робочим днем на підприємстві і оплачується як звичайний робочий день.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 16152 грн.85 коп.

Отже рішення в частині розміру та періоду стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зміні, з відповідача на користь позивача слід стягнути 16152 грн.85 коп. (95 робочих днів х 170 грн. 03 коп.).

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права в частині визначення розміру середнього заробітку, що відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни оскаржуваного рішення в цій частині.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2017 року змінити в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Об'єднання Дніпроенергобудпром» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 16152 (шістнадцять тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 85 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : С.А.Кіселик

Судді : О.І.Чельник

В.В.Черненко