Справа№ 2/1522/9397/11
Провадження № 6/522/543/17
У Х В А Л А

19 вересня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі - Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 подання державного виконавця Приморського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 звернувся державний виконавець Приморського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зазначаючи, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1522/9397/11 виданого 14 вересня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2011 року і до повноліття дитини, тобто до 11.09.2025 року.

Посилаючись на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 до виконання ним зобовязань за вищевказаним виконавчим листом.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, був викликаний до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України, просив розглядати справу за відсутності їх представника.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, та матеріали виконавчого провадження, суд вважає подання державного виконавця Приморського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Приморському ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1522/9397/11 виданого 14 вересня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2011 року і до повноліття дитини, тобто до 11.09.2025 року.

Державним виконавцем Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області на підставі ст.ст. 17, 19-25 Закону України «Про виконавче провадження» 04 жовтня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого листа.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобовязань.

П. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено, що на Державну прикордонну службу України покладається також запобігання та недопущення виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Таким чином, законом передбачено санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

За змістом п. 3 розяснень постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених ст. 19 Закону України « Про виконавче провадження»

Однак, у вищевказаному поданні держаний виконавець не вказав та не надав доказів, у чому саме полягає ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань за виконавчим листом №2/1522/9397/11. З матеріалів виконавчого провадження, що надійшло до суду, вбачається, що державним виконавцем невстановлено наявність у ОСОБА_2 на праві приватної власності нерухомого майна, державним виконавцем не направлялись запити до Управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області та Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, для зясування того, яке нерухоме майно, земельні ділянки та сільськогосподарська техніка зареєстровані за боржником.

Крім того, в матеріалах подання відсутній доказ належного вручення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто чи був божник належним чином повідомлений про здійснення примусового виконання виконавчого документа щодо нього відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому, суд вважає, що державним виконавцем не були прийняті всі міри для виконання виконавчого листа передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

У той же час, після виконання вищенаведених вимог, виконавча служба не позбавлена можливості звернутись до суду з повторним поданням для вирішення питання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 з наданням всіх вищевказаних доказів.

Тому, на підставі наведеного,керуючись п. 3 постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, ст. ст. 8, 208-210, 3771 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Приморського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.Б.Свячена