АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/846/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39, 48 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБондаренка С. І., Карпенко О. В.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну представників ОСОБА_6 - ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Черкаської міської ради, ОСОБА_6, третя особа: Друга Черкаська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без шлюбу, визнання права на спадкування ,-

в с т а н о в и л а :

06 липня 2016 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_11, третя особа: Друга Черкаська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без шлюбу, визнання права на спадкування.

Позивач ОСОБА_9 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його цивільна дружина - ОСОБА_12, що підтверджується даними Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції та складено актовий запис № 2975 від 24 листопада 2015 року, з якою він перебував у цивільному шлюбі з січня 2004 року по день її смерті.

Позивач зазначив в позові, що в 2003 році він на заробітках в Італії познайомився з ОСОБА_12, яка також там працювала. Між ними виникли романтичні стосунки та справжні почуття, тому вони вирішили проживати разом однією сім'єю. До 2006 року вони працювали та проживали в Італії, а потім вирішили повернутися до України і далі будувати їх стосунки. Після повернення в Україну позивач придбав квартиру в АДРЕСА_1, де вони разом спільно проживали.

Позивач вказує, що у ОСОБА_12 була власна квартира в Черкасах, яку вони здавали в найм за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач посилається, що вони проживали з ОСОБА_12 однією сім'єю як чоловік та дружина, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки, здійснювали спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім'ї, взаємно турбувались один про одного і допомагали один одному, будували свої стосунки на почуттях взаємної любові та поваги.

ОСОБА_9 працював, а дружина ОСОБА_12 поралася по господарству, підтримувала домашнє тепло та затишок. У ОСОБА_12 була вроджена вада серця, недостатність трикуспідального клапана, вона здійснювала постійні огляди у кардіолога. Однак померла ОСОБА_12 не очікувано в розквіті життя, а причиною смерті стала кардіопатія.

Позивач вказує, що повністю самостійно організував поховання ОСОБА_12, адже був її чоловіком, дітей в них не було. Позивач ОСОБА_9 вважає, що між ними існували стабільні стосунки, притаманні подружжю. Разом вони подорожували, проводили вільний час зі спільними друзями. Він надавав дружині допомогу, яка за станом здоров'я працювати не могла останній рік життя .

Після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. У шестимісячний строк, визначений для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_9 звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори. Однак, оскільки вони не були в офіційно зареєстрованому шлюбі, то оформити спадкові права після смерті цивільної дружини на даний час позивач ОСОБА_9 не може, а для подальшого оформлення спадкових прав йому необхідно в судовому порядку встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини з ОСОБА_12 з 01 січня 2004 року до дня смерті, щоб підтвердити своє право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_12

26 січня 2016 року до Другої черкаської державної нотаріальної контори також поступила заява про прийняття спадщини від сестри його дружини - ОСОБА_11, яка є спадкоємицею другої черги за законом. Позивач вказує, що зі своєю сестрою померла ОСОБА_12 не спілкувалась більше 20 років, стосунків не підтримувала.

Просив суд встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали однією сім'єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_12. Надати ОСОБА_9 право на спадкування після смерті ОСОБА_12 разом зі спадкоємцями другої черги.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2017 року позов ОСОБА_9 до Черкаської міської ради, ОСОБА_11, третя особа: Друга черкаська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без шлюбу, визнання права на спадкування - задоволено.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали однією сім'єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з 01 січня 2014 року по день смерті ОСОБА_12.

Надано ОСОБА_9 право на спадкування після смерті ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі спадкоємцями другої черги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_11 через своїх представників ОСОБА_14 та ОСОБА_8 подала на рішення суду апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими; з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що ОСОБА_12, повернувшись в м. Черкаси, проживала в належній їй трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_2. Позивачем ОСОБА_9 не надано доказів наявності спільного бюджету з померлою, а також невідомо чи був взагалі дохід у позивача, і якого розміру, яку саме допомогу він надавав позивачу. Апелянт зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_12 була безпорадною і потребувала стороннього догляду і допомоги, оскільки сама оплачувала своє лікування, протезування в приватній стоматологічній клініці. Медичні документи підтверджують, що смерть наступила передчасно, а причиною є серцева хвороба. Тому апелянт просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_9 в задоволенні його позовних вимог.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Черкаської області від 10 травня 2017 року матеріали справи направлено до суду першої інстанції для вирішення питання ухвалення додаткового рішення для усунення недоліків.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2017 року виправлено допущену описку в рішенні суду від 30.01. 2017 року та вказано, що вірним по тексту рішення вважати : Встановити юридичний факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали однією сім'єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_12.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості і доведеності позивачем заявлених вимог, посилаючись що позивач ОСОБА_9 та померла ОСОБА_12 спільно проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, оскільки перебували в цивільному шлюбі, вели спільне господарство, мали, спільний бюджет, взаємні права та обов'язки подружжя, спільно як подружжя бували у знайомих та друзів в гостях, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, що підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Суд також дійшов висновку про задоволення вимог щодо визнання права на спадкування позивачем після смерті ОСОБА_12, посилаючись на ч. 2 ст. 1259 ЦК України, згідно якої фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проте, колегія суддів з висновками суду першої інстанції погодитися не може, вважає, що висновки суду не відповідають обставинами справи та вимогам закону, судом допущено порушення вимог матеріального права, що є обов'язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_12, що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 2975 від 24 листопада 2015 року, після смерті якої відкрилася спадщина(а.с.7).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 21 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до рішення КСУ у справі N 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України та ін. про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї", визначено, що до кола членів сім'ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення з спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю; спільний побут; взаємні права та обов'язки (ст.ст. 3, 74 СК України).

З врахуванням вказаних вимог закону, фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказах, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дав невірну правову оцінку доказам у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки позивач не навів належних та допустимих доказів, що він дійсно проживав у цивільному шлюбі із померлою ОСОБА_12

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12 з січня 2004 року по день смерті ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру та вели спільний побут ґрунтується лише на поясненнях позивача та показаннях свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Проте, до оцінки показів цих свідків необхідно віднестись критично, вважає колегія суддів, оскільки кожен із свідків показав про те, що ОСОБА_12 отримувала пенсію, здавала квартирантам кімнати в своїй 3-ри кімнатній квартирі, від чого отримувала дохід 1400 грн. щомісячно (а.с.111), що суперечить твердженню позивача про те, що саме він утримував ОСОБА_12 При цьому жодних підтверджень про доходи позивача, його місце працевлаштування за такий значний проміжок проживання з померлою однією сім'єю з січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 даних немає в матеріалах справи. Жоден зі свідків не вказав, де позивач ОСОБА_9 працював, ким, та які гроші заробляв і що дійсно витрачав їх спільно з ОСОБА_12 на потреби сім'ї.

Тому, колегія суддів, дослідивши та перевіривши наявні в матеріалах справи докази встановила відсутність належних доказів того, що позивач ОСОБА_9 взагалі працював, отримував дохід, розмір доходу, за який він міг хоча б себе утримувати.

Таким чином, будь-яких письмових доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю, ведення спільного бюджету ОСОБА_9 не надано.

Факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути доведений належними доказами. До таких доказів можна віднести акти цивільного стану, данні реєстрації (внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально, уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації або довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особи за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи), які б свідчили про однакове місце реєстрації, довідки житлових організацій, які б підтверджували факт спільного проживання зазначених осіб за місцем реєстрації таких осіб.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки відомостям, що містяться в письмових доказах, що наявні матеріалах справи, а саме: в медичних документах, які були надані представниками позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи: виписка з історії хвороби № 5681 про лікування та обмеження в обласному лікувально-діагностичному гематологічному центрі КЗ «ЧООД» ЧОР в період з 08.06.2015 року по 11.06.2015 року зазначено про те, що ОСОБА_12 проживала в АДРЕСА_2 (а.с.94).

Згідно даних виписного епікрізу № 8188 Першої черкаської міської лікарні, де ОСОБА_12 перебувала на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні в період с 11.09.2015 року по 16. 09.2015 року також її адреса проживання вказана АДРЕСА_2.(а.с.95), у направленні Черкаського обласного кардіологічного центру від 17.09.2015 року № 70 написано: «Направляється хвора ОСОБА_12, 1955 року народження, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2», у лікарському свідоцтві про смерть № 900 від 21.11.2015 року ОСОБА_12, в п.7 зазначено місце проживання померлої АДРЕСА_2.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_9 в установленому законом порядку не довів факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Аналізуючи зміст даної норми закону, можна дійти висновку, що при вирішенні питання про зміну черговості спадкування, позивач має довести суду факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу не менше п'яти років та перебування спадкодавця в безпорадному стані, який або обумовлений похилим віком, тяжкою хворобою, каліцтвом, інвалідністю, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує сторонньої допомоги та догляду.

Згідно до роз'яснення п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05. 2008 року вказано, що під безпораднім станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування .

Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставою для задоволення позову про зміну черговості спадкування є сукупність юридичних фактів, встановлених в судовому порядку : здійснення опіки над спадкодавцем; матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь - якої іншої допомоги спадкодавцеві в разі потреби: як приготування їжі, прибирання кімнати, будинку, прання білизни, ремонт квартири та інше; тривалий час здійснення вищевказаний дій; та безпорадній стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Отже, для задоволення позову необхідні всі ці п'ять складових перерахованих обставин .

Як вбачається із матеріалів справи, хоча ОСОБА_12 і тривалий час хворіла, однак за життя сама про себе дбала, що підтвердили свідки, проходила курси лікування, які нею оплачувалися. Так, в матеріалах справи містяться довідки про проходження нею лікування, однак дані лікарські медичні документи на містять посилань на те, що ОСОБА_12 перебувала у безпорадному стані хоча якийсь період, чи потребувала сторонньої допомоги . Позивач не надав суду відповідних доказів, крім своїх пояснень та показань свідків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено позовних вимог, заявлених ним в позові до ОСОБА_12 та Черкаської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без шлюбу, визнання права на спадкування, тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі, за таких обставин викладених вище і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції про безпідставність залучення до розгляду справи як співвідповідача - Черкаської міської ради при наявності спадкоємця другої черги за законом - ОСОБА_12, яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті рідної сестри ОСОБА_12 , на що суд першої інстанції не звернув уваги, задовольнивши позовні вимоги позивача і до Черкаської міської ради, хоча відсутні будь - які підстави для задоволення таких вимог.

Також колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо безпідставності посилання в рішенні суду на допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_20, який не є експертом, що вбачається із матеріалів справи, і повноважень давати заключення щодо того, чи потребувала ОСОБА_12 сторонньої допомоги і постійного нагляду немає. Отже, висновки суду в цій частині також не відповідають обставинам справи, оскільки ОСОБА_20 є спеціалістом в галузі судово - медичної експертизи - фізичною особою підприємцем та на прохання представника за дорученням ОСОБА_21 провів вивчення медичних документів хворої ОСОБА_12, які були надані йому представником позивача( а.с. 161).

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню колегією суддів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами та спростовують помилкові висновки суду першої інстанції щодо задоволення вимог позивача, тому підлягають задоволенню колегією суддів.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_9 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Згідно ст.88, 89 ЦПК України колегія суддів змінює розподіл судових витрат при ухваленні нового рішення. Стягненню з ОСОБА_9 підлягає 604 грн .00 коп. судових витрат по сплаті судового збору на користь ОСОБА_12 за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_11 - ОСОБА_7, ОСОБА_8 - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Черкаської міської ради, ОСОБА_6, третя особа: Друга Черкаська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без шлюбу, визнання права на спадкування - скасувати, ухваливши нове рішення.

ОСОБА_9 в задоволенні позовних вимог до Черкаської міської ради, ОСОБА_12, третя особа Друга Черкаська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_12 та надання ОСОБА_9 права на спадкування після смерті ОСОБА_12 разом з спадкодавцями другої черги - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 604 грн. 00 коп. судових витрат за сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції .

Головуючий :

Судді :