Справа № 141/301/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

14 вересня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Слісарчука О.М.

за участю секретаря Ставничого С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2,за участю сторін, -

В С Т А Н О В И В:

До Оратівського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2. Скарга обґрунтована тим, що відповідно до ухвали Оратівського районного суду від 18.04.2017 року було оголошено розшук майна боржника, а саме автомобіля НОМЕР_1, кузов №WOLF7BCB66V641237 колір - «сірий», 2006року випуску, який належить ОСОБА_3.

Дана ухвала, за зверненням Оратівського районного суду була направлена до Оратівського районного відділу ДВС.

Відповідно до повідомлення старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 за № 1904 від 18.07.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, складеного 12.07.2017року.,останній повідомив Оратівський районний суд, що стягувачем не надано підтвердження сплати авансового внеску, тому керуючись п.8 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.

Дане повідомлення було отримане скаржником 16.08.2017 року на підставі заяви мого представника від 24.07.2017року.

Вважає, що дії державного виконавця, щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними та такими що порушують мої законні права. Мої доводи підтверджуються наступним.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції, надалі - Закон. Державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 3 Закону серед іншого примусовому виконанню підлягають рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних справах.

Відповідно до ст. 26 Закону Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд. який розглянув справу.

Тому з метою звернення судового рішення до виконання, судом була направлена ухвала від 18.04.2017 року до Оратівського відділу ДВС.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону від сплати авансового внеску, серед іншого, також звільняються державні органи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Тобто Оратівський районний суд є державним органом, а тому у разі його звернення до відділу ДВС, він звільняється від сплати авансового внеску.

В своєму повідомлені сторона оскарження зазначила, що стягувачем не додано підтвердження сплати авансового внеску посилаючись при цьому на п.8, ч.4, ст. 4 Закону, хоча відповідно до цієї норми підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є ненадання підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим. Враховуючи те, що виконавчий документ для примусового його виконання був наданий не стягувачем а судом, тому відповідно до ч.2 ст. 26 Закону останній звільнений від сплати авансового внеску.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З урахуванням таких обставин, державний виконавець повертаючи виконавчий документ до суду діяв неправомірно, чим порушив мої законні права передбачені ст.ст. 124, 129 Конституції України.

Просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, щодо повернення виконавчого документу Оратівському районному суду без прийняття до виконання, відповідно до повідомлення від 12.07.2017 року, вихідний № 1904 від 18.07.2017 року та зобовязати старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 розпочати примусове виконання ухвали Оратівського районного суду від 18.04.2017року по справі №141/301/16-ц в порядку передбаченому законом.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ній. Просить суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, щодо повернення виконавчого документу Оратівському районному суду від 18.04.2017 року без прийняття до виконання та зобовязати розпочати примусове виконання ухвали Оратівського районного суду від 18.04.2017року по справі №141/301/16-ц.

Старший державний виконавець Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував в задоволенні скарги та показав, що дійсно йому на виконання надійшла ухвала Оратівського районного суду від 18.04.2017 року про оголошення розшуку майна боржника, а саме автомобіля НОМЕР_1, кузов №WOLF7BCB66V641237 колір - «сірий», 2006року випуску, який належить ОСОБА_3. Вказаний виконавчий документ 12.07.2017 року ним повернуто без виконання у зв'язку з тим, що стягувачем за вказаним виконавчим документом є ОСОБА_1, яка не сплатила авансового внеску. Тому на підставі п. 8 ч. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий лист ним було повернуто без прийняття до виконання.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_4, заперечення проти скарги старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, а також надані під час судового розгляду скарги матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зазначені положення щодо обовязковості судових рішень, які набрали законної сили визначено і в ст.14 ЦПК України.

Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 14 ЦПК України).

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Дії державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження повинні проводитися у відповідності до вимог чинного законодавства.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано Розділом VІІ ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Правомірність своїх дій під час виконання судового рішення та відсутність порушення прав сторін виконавчого провадження доводить державний виконавець.

Судом встановлено, що 18 квітня 2017 року Оратівськи районним судом Вінницької області винесено ухвалу, згідно якої оголошено розшук (в тому числі з включенням до системи відеоконтролю "Рубіж") автомобіля НОМЕР_2, кузов №WOLF7BCD66V641237, колір - "сірий", 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію серії СXT 712187, належного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити його доставку (затримання) на спеціальному майданчику або стоянці для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Вказану ухвалу супровідним листом №2145/2017 від 06.07.2017 року направлено до виконання в Оратівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для виконання.

Згідно повідомлення від 12.07.2017 року про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання старшим державним виконавцем Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 повернуто ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 18.04.2017 року без прийняття до виконання, оскільки стягувачем не надано підтвердження сплати авансового внеску, керуючись п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України про виконавче провадження.

Європейській суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до установленого прецедентного права, пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних пав та обовязків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляд». Це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній із сторін, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03. 1997 року, пункт 40).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

П. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Однак, як вбачається з матеріалів скарги, ухвалою Оратівського районного суду від 18.04.2017 року було оголошено розшук майна боржника, а саме автомобіля НОМЕР_1, кузов №WOLF7BCB66V641237 колір - «сірий», 2006року випуску, який належить ОСОБА_3. Вказану ухвалу було винесено в порядку забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та витребовування майна з чужого незаконного володіння та направлено до виконання до Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Оратівським районним судом Вінницької області.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.ч.2 ст. 26 Закону від сплати авансового внеску, серед іншого, також звільняються державні органи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Тобто Оратівський районний суд Вінницької області є державним органом, а тому у разі його звернення до відділу ДВС, він звільняється від сплати авансового внеску.

Вимогами ч.2 ст.387 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скарги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, ст.ст. 1, 3, 26, 10, 18, 26, 36 Закону України про виконавче провадження», ст.ст. 208, 210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, щодо повернення ухвали від 18.04.2017 року Оратівському районного суду Вінницької області без прийняття до виконання, відповідно до повідомлення від 12.07.2017 року, вихідний № 1904 від 18.07.2017 року.

Зобовязати старшого державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 розпочати примусове виконання ухвали Оратівського районного суду від 18.04.2017року по справі №141/301/16-ц в порядку передбаченому законом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п'яти днів з моменту її проголошення.

СУДДЯ О.М. Слісарчук