У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» на рішення апеляційного суду Львівської області від 19 квітня 2017 року в справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

в с т а н о в и в :

Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» (далі - ЛКП «Залізничнетеплоенерго» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

Позов обґрунтований тим, що відповідачі зареєстровані і проживають у квартирі АДРЕСА_1.

ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню. Тарифи з опалення та гарячого водопостачання для населення встановлюються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та публікуються в офіційних ЗМІ.

Факт надання теплоносія до будинку підтверджується актом № 261 від 22 жовтня 2014 року. Площа квартири відповідачів включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається теплове навантаження. Відомостей про відключення квартири відповідачів від мережі ЦО в установленому законом порядку у позивача немає.

У період з 01 липня 2014 року до 29 лютого 2016 року у відповідачів утворилась заборгованість.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 16 952,27 грн за послуги з центрального опалення за період з липня 2014 року по лютий 2016 року; 2101,25 грн інфляційних витрат, 304,65 грн трьох відсотків річних та 1378 грн судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 19 квітня 2017 року, рішення суду першої інстанції в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат - скасовано, і ухвалено нове рішення, яким відмовлено в цій частині позовних вимог.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ЛКП «Залізничнетеплоенерго» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості та судового збору погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідачі, як споживачі послуг з теплопостачання, повинні здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману послугу.

Разом з тим, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, апеляційний суд враховуючи матеріальний стан сторін, трудовий внесок ОСОБА_2 в суспільне життя, факт його тяжкої хвороби в зв'язку з трудовою діяльністю, відсутність вини відповідачів у виникненні заборгованості та інш. суб'єктивні обставини відмовив у задоволенні цих вимог.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» на рішення апеляційного суду Львівської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ