АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", треті особи - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської незалежної професійної спілки "Захист праці" на Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт", Первинна профспілкова організація Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", про визнання незаконним розірвання трудового договору, визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", треті особи - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської незалежної професійної спілки "Захист праці" на Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт", Первинна профспілкова організація Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", про визнання незаконним розірвання трудового договору, визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 129 від 08.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" про оголошення догани ОСОБА_2.

Визнано незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 173 від 22.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обовязків" про оголошення догани, позбавлення премії ОСОБА_2.

Визнано незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 178 від 23.06.2015 року "Про неякісне виконання службових обовязків" про оголошення догани ОСОБА_2.

Визнано незаконним розірвання трудового договору між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровський електротранспорт" та ОСОБА_2.

Визнано незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" про звільнення ОСОБА_2 з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Визнано незаконним наказ Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" №815к від 04.08.2015 року "Про припинення трудового договору" про звільнення ОСОБА_2 з роботи з посади нарядника за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі в Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт" на посаді нарядника відділу експлуатації Депо № 3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", з 04.08.2015 року.

Стягнуто з Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", , на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56 096 грн. 02 коп. та заподіяну моральну шкоду в сумі 500,00 грн., а всього 56 596 грн. 02 коп.

Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні решти частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з жовтня 2003 року працювала в Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт" на посаді нарядника відділу експлуатації Депо № 3.

Наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" ОСОБА_2 звільнена з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Наказом Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" №815к від 04.08.2015 року "Про припинення трудового договору" ОСОБА_2 звільнена з роботи з посади нарядника за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення догана чи звільнення. Строк та порядок застосування дисциплінарного стягнення визначені статтями 148, 149 КЗпП України.

У відповідності до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 ст. 40 п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

У відповідності до ч.1 ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового працівника) допускається у випадках, зокрема, звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими обєднаннями громадян.

Також встановлено, що звільненню позивача з роботи передували видані відповідачем накази про її притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Наказом № 129 від 08.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обовязків" ОСОБА_2 була оголошена догана із позбавленням 100% премії за квітень 2015 року.

Як вбачається із змісту цього наказу, 19.04.2015 року при проведенні аналізу виходу на роботу кондукторів громадського транспорту, відповідно до наряду-графіку, було виявлено порушення нарядником ОСОБА_2 п.8 Службової інструкції нарядника щодо недопущення перестановки графіка кондукторів без дозволу керівництва. Згідно до наказу, у кондуктора ОСОБА_3 т.№ 6753, відповідно до графіка змінності, 19.04.2015 року робочий день, але в наряді ОСОБА_2 на 19.04.2015 року ОСОБА_3 виставлено вихідний без попередньо оформлених відповідних документів. Проте, встановлено, що жодних відміток в наряді щодо вихідного 19.04.2015 року у кондуктора ОСОБА_3 позивач не проставляла, повноваження надавати вихідний кондуктору у неї відсутні.

У відповідності до п.4 Посадової інструкції нарядника №36 депо №3 нарядник протягом звітного періоду (місяця) забезпечує виконання місячної норми робочого часу (за даними табельника) водіїв (кондукторів). При складанні наряду кондукторів трамвайного маршруту №1 на 19.04.2015 року позивач не визначила в наряді кондуктора ОСОБА_3 через те, що його місячну норму робочого часу було майже вичерпано через його понаднормативну працю протягом квітня. Таким чином, вона забезпечила виконання місячної норми робочого часу цього кондуктора. Ці обставини підтверджуються нарядом кондукторів трамвайного маршруту №1 на 19.04.2015 року та інформацією табелю обліку робочого часу кондуктора ОСОБА_3 за квітень 2015 року. Відсутність в наряді кондуктора не означає надання йому відпустки, у цьому випадку цей кондуктор прибуває в депо та перебуває в розпорядженні випускного диспетчера для можливої заміни працюючих кондукторів. У цьому випадку кондуктор, який перебуває на заміні, працює за скороченим режимом робочого часу. Окрім того, встановлено, що ОСОБА_3 фактично працював 19.04.2015 року.

Наказом відповідача № 173 від 22.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обовязків" ОСОБА_2 була оголошена догана із позбавленням 100% премії за червень 2015 року. Із даним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена 06.07.2015 року та зазначила про свою незгоду з ним.

13.06.2015 та 14.06.2015 року нарядником ОСОБА_2 таб. № 0229 було допущено невиконання вимог Службової інструкції нарядника, зокрема п.1 щодо забезпечення своєчасного складання нарядів поїзних бригад у відповідності до добового плату випуску вагонів на лінію та маршрутним розкладом, п.7 щодо своєчасного закріплення поїзних бригад за маршрутами та рухомим складом, що призвело до зриву випуску рухомого складу на лінію та інтервалу руху. Разом з цим наказ № 173 від 22.06.2015 року не містить викладення події дисциплінарного проступку. Із змісту пояснювальних та доповідних записок вбачається, що в провину позивачці фактично ставлять: проставляння у наряд на 13.06.2015, 14.06.2015, 15.06.2015 року водія ОСОБА_4 (№4523), який був хворим; визначення часу роботи бригади водія ОСОБА_5 (№9730) і кондуктора №5893 у першу зміну замість другої 13.06.2015 року; проставляння водія Душа (№4843) на роботу у першу зміну 15.06.2015 року без його повідомлення; проставляння двічі кондуктора Ковалик (№4808) в другу зміну.

Також встановлено, що 13.06.2015 року, 14.06.2015 року, 15.06.2015 року були субота, неділя та понеділок і на ці дні наряд складається у першій половині дня пятниці та передається на підписання Першому заступнику начальника депо з перевезень. Водій ОСОБА_4 був вказаний в наряді 12.06.2015 року у другу зміну з 14-30 год., проте на зміну він не вийшов через хворобу. Про хворобу водія ОСОБА_4 позивачці стало відомо в кінці робочого дня о 15-30 год. у пятницю 12.06.2015 року вже після складання нарядів на 13.06.2015 року, 14.06.2015 року, 15.06.2015 року та їх затвердження заступником начальника депо з перевезень, що не спростовано. Із власної ініціативи вона намагалася знайти заміну хворому водію, проте не змогла знайти бажаючих працювати у вихідні дні. Про обставину хвороби водія та відсутність заміни позивач усно повідомила першого заступника начальника депо з перевезень, що не спростовано відповідачем.

Також, що стосується часу роботи бригади водія №9730 і кондуктора №5893 13.06.2015 року, встановлено, що у відповідності до посадових обовязків позивачем було своєчасно складено наряд на 13.06.2015 року та передано його на підписання Першому заступнику начальника депо з перевезень. Про бажання бригади працювати в другу, а не в першу зміну 13.06.2015 року позивачу нічого не було відомо. Окрім того, бажання працівників (водіїв, кондукторів) можуть враховуватися, проте не є обовязковими для виконання нарядником під час складання наряду. Повідомлення водіїв та кондукторів про зміст затверджених нарядів не входить до обовязків нарядника.

Наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 178 від 23.06.2015 року "Про неякісне виконання службових обовязків" ОСОБА_2 оголошена догана. З цим наказом ОСОБА_2 ознайомилася 06.07.2015 року та зазначила про свою незгоду з ним.

Як вбачається із змісту наказу № 178 від 23.06.2015 року про оголошення догани, 17.06.2015 року при складанні наряду-графіку поїзних бригад маршруту №19 нарядником ОСОБА_2 таб. № 0229 було допущено неякісне виконання вимог, а саме: невірне проставляння ОСОБА_2 номерів нарядів-графіків потягнуло за собою невідповідність часу виїзду рухомого складу з Депо. Таким чином, в наказі позивачці ставлять в провину «невірне проставлення номерів-графіків, що потягнуло невідповідність часу виїзду рухомого складу з Депо». Проте, встановлено, що позивач не складала та не проставляла номери-графіки, що не спростовано відповідачем. Окрім того, у складанні наряду 17.06.2015 року трамвайного маршруту №19 приймало участь декілька нарядників, що підтверджується змістом наданого відповідачем наряду 17.06.2015 року, і обовязки складання певних нарядів між ними не розподілені, відповідальною особою за зміст нарядів є Перший заступника начальника депо з перевезень.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 129 від 08.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обовязків" про оголошення догани ОСОБА_2, визнання незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 173 від 22.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обовязків" про оголошення догани, позбавлення премії ОСОБА_2, та визнання незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 178 від 23.06.2015 року "Про неякісне виконання службових обовязків" про оголошення догани ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відповідачем не надано доказів того, що при обранні позивачці зазначеного в наказах виду стягнення відповідача було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, що передбачено ст. 149 КЗпП України.

Наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" за систематичне невиконання ОСОБА_2 без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, згідно п.2 ст. 147 КЗпП України, до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України. Як зазначено в п.3 наказу, відділу кадрів вказано на необхідність узгодити звільнення нарядника ОСОБА_2 з профспілковим комітетом.

З наказу вбачається, що нарядником відділу експлуатації ОСОБА_2 30.07.2015 року при складанні добового наряду-графіку роботи водіїв (кондукторів) було допущено помилку (в наряді проставлено кондуктора, звільненого у 2005 році), що призвело до неукомплектації поїзної бригади, скорочення вагону в Депо, зриву погодинного випуску, втрати оборотних рейсів. У звязку з чим до ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи. Із даним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена 04.08.2015 року та зазначила про незгоду з ним.

29.07.2015 року при складанні наряду кондукторів на 30.07.2015 року в другу зміну на трамвайному маршруті № 19 позивач дійсно помилково зазначила табельний номер кондуктора № 6048 замість табельного номера № 6098. Разом з цим, між керівництвом відповідача та позивачкою склалися неприязні відносини, виникали конфліктні ситуації, фактично план погодинного випуску, а також інформація про скорочення рухомого складу на огляд до позивачки своєчасно не доводилася керівництвом, що ускладнювало виконання нею посадових обовязків відповідним чином. Вказане не заперечувалося та підтверджується тим, що тричі за червень 2015 року позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності і саме в день складання вказаного добового наряду кондукторів трамвайного маршруту № 19 29.07.2015 року позивачку було безпідставно викликано на огляд до лікаря-нарколога для встановлення вмісту алкоголю в крові, що виявлено не було, проте негативно вплинуло на її психо-емоційний стан, а відповідно призвело до здійснення вказаної помилки.

Також встановлено, що у відповідності до п.2.4. Посадової інструкції №2 Першого заступника начальника депо з перевезень Перший заступник зобовязаний забезпечити випускаємий на лінію рухомий склад вагонними бригадами з дотриманням розрядів водіїв; забезпечити правильне та своєчасне складання наряду роботи бригад, суворо дотримуватися при цьому принципу закріплення бригад за вагонами і положення про режим роботи вагонних бригад (п. 2.5. Посадової інструкції). Тобто, Перший заступник начальника депо з перевезень перевіряє зміст кожного наряду, коректує його зміст, підписує добовий наряд та передає його на виконання. Контроль по виконанню складених нарядів покладено на випускного диспетчера. Встановлено, що складений позивачкою 29.07.2015 року наряд кондукторів на трамвайний маршрут № 19 був перевірений та підписаний заступником начальника депо № 3 з перевезень, який засвідчив цим зміст цього наряду, та перевірено випускним диспетчером.

04.08.2015 року відповідачем також було винесено наказ №815к "Про припинення трудового договору", яким ОСОБА_2 звільнена з роботи з посади нарядника за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором. Зазначений наказ вказаний як підстава звільнення в трудовій книжці позивачки.

Як зазначено вище, відповідно до ч.2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково, з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Таким чином, позивачка була звільнена з роботи двома наказами - наказом № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" та наказом № 815к "Про припинення трудового договору" від 04.08.2015 року.

Разом з цим, із змісту вказаних наказів вбачається, що позивачка звільнена з роботи як наказом № 330 від 04.08.2015 року так і наказом № 815к від 04.08.2015 року, і доказів того, що після видання наказу № 330 від 04.08.2015 року позивачкою був скоєний проступок на роботі, вчинений після застосування до неї дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, не надано.

Крім того, у відповідності до п.1 Посадової інструкції нарядника №36 депо №3 нарядник призначається на посаду та звільняється з займаної посади наказом по підприємству за поданням Першого заступника депо з перевезень. Виходячи з наданих документів, позивача звільнено на підставі наказів структурного підрозділу підприємства, а не на підставі наказу по підприємству і подання Першого заступника начальника депо про її звільнення не складалося, що не відповідає вимогам п.1 Посадової інструкції нарядника № 36 Депо №3 та не спростовано відповідачем.

Також встановлено, що ОСОБА_2 є головою Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на Міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт».

Відповідно до ч.3 ст. 252 КЗпП України та ч.3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» - звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (обєднання професійних спілок).

Згідно до п.10 ч.1 ст. 247 КЗпП України, п.10 ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації, серед іншого, дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві , в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Встановлено, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_2 з роботи із вищевказаних підстав відповідач не звертався за попередньою згодою на звільнення до виборного профспілкового органу підприємства Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на Міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», членом якого вона є, та до вищестоящої профспілки Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці», що є порушенням п.10 ч.1 ст. 247, ч.3 ст.252 КЗпП України та п.10 ч.1 ст.38, ч.3 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Також з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції відповідно до приписів ч.9 ст. 43 КЗпП України на адресу Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» було направлено запит про згоду на звільнення позивачки із вищенаведених підстав.

На вказаний запит з Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» надійшла Обґрунтована відмова від 01.12.2016 року на надання згоди на звільнення ОСОБА_2 Таким чином, позивач була звільнена з роботи без отримання згоди відповідного профспілкового органу.

Таким чином задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про визнання незаконними наказу начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" про звільнення ОСОБА_2 з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення та наказу Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" №815к від 04.08.2015 року "Про припинення трудового договору" про звільнення ОСОБА_2 з роботи з посади нарядника за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором.

Із наведених підстав,суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача про визнання незаконним розірвання трудового договору між нею та Міським комунальним підприємством "Дніпропетровський електротранспорт", оскільки позивач звільнена з роботи з порушенням трудового законодавства України.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Середньомісячний заробіток позивачки складає 3475 грн. 69 коп., її середньоденна заробітна плата складає 161 грн. 66 коп., що підтверджується відповідними довідками, наданими відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги,щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 56 096 грн. 02 коп., суд першої інстанції правомірно стягнув, виходячи з того, що позивач звільнена з роботи 04.08.2015 року і її заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 56 096 грн. 02 коп. (3475 грн. 69 коп. х 16 міс. вимушеного прогулу = 55 611 грн. 04 коп. + 484 грн. 98 коп. (161 грн. 66 коп. х 3 днів вимушеного прогулу) = 56 096 грн. 02 коп.).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як встановлено в судовому засіданні, незаконним звільненням позивачу була дійсно заподіяна моральна шкода, яка виразилася у її перебуванні у стресовому стані після звільнення, душевних стражданнях та переживаннях, які вона зазнала, будучи примушеною докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

В звязку зі звільненням позивач не отримує заробітну плату, через що не має можливості придбати в достатній кількості продукти харчування, предмети першої необхідності, ліки та інші необхідні речі. Заподіяна моральна шкода оцінюється позивачем у розмірі 2 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, судом першої інстанції враховано характер та обсяг душевних страждань, яких вона зазнала, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі 500,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Окрім того, на сьогоднішній час позивач звільнена з Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" за власним бажанням.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_6