Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою за участю заінтересованої особи Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві про встановлення факту смерті. Свої вимоги мотивував тим, що в м. Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати - ОСОБА_2. Київським відділом реєстрації актів громадського стану м. Донецьк видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2 ОСОБА_2. Однак вказаний документ не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи, видані на тимчасово окупованій території України. На підставі вищевикладеного просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Ново-Миколаївка, Н.Миколаївського району, Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 місце смерті м. Донецьк, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заявник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьками є: батько ОСОБА_3, мати - ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно довідки № НОМЕР_1 від 30 червня 2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 перемістилася з тимчасової окупованої території в АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2526, довідки про причину смерті № 2526 від 08 вересня 2017 року та свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецьк, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Донецьк, причина смерті - внутрішньомозковий субкортикальний крововилив у правій півкулі при гіпертонічному кризі (а.с. 11, 12).

Судом встановлено, що свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 05 вересня 2017 року, було видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецьк, а саме органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно розпорядження від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження", до такого населеного пункту віднесено м. Донецьк, на території якого розташований Кіровський відділ реєстрації актів цивільного стану м. Донецьк.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 р., підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Згідно письмової відповіді Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, оскільки пред'явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.5).

Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть та для забезпечення прав та законних інтересів на території України.

Оскільки неможливо провести реєстрацію смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, законом не встановлено іншого порядку отримання свідоцтва про смерть, з метою забезпечення прав, свобод та законних інтересів заявника, суд вважає необхідним встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особи жіночої статі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Донецьк, причина смерті - внутрішньомозковий субкортикальний крововилив у правій півкулі при гіпертонічному кризі.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.7, 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 256, 259 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві про встановлення факту смерті задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особи жіночої статі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Донецьк, причина смерті - внутрішньомозковий субкортикальний крововилив у правій півкулі при гіпертонічному кризі.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Є. Арапіна