Справа № 2-1254/05 Провадження № 22-ц/772/1796/2017Головуючий в суді першої інстанції Носов В.К.
Категорія 19 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Берегового О.Ю.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття» про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності на будівлю за апеляційною скаргою сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «Птахокомбінат «Тульчинський» на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.06.2005 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.06.2005 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення будівлі-складу загальної площею 701 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1, який був укладений 01.06.2005 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття». Визнано право власності на вказану нерухомість.

В червні 2017 року особа, яка не брала участі у справі - СВАТ «Птахокомбінат Тульчинський» оскаржило це рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на висновки суду, які суперечать обставинам справи, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Одним із головних доводів скарги є те, що суд вирішив питання про його права та обов'язки.

В свою чергу позивач подав письмові заперечення, в яких зазначив, що доводи апеляційної скарги є надуманими та безпідставними. Просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представників позивача та особи, яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали та обставини справи, матеріали інвентарних справ, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Ч.3 ст 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги , якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на нижчевикладене.

Судом першої інстанції було встановлено, що між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття» було укладено письмовий договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 купив нежитлове приміщення загальною площею 701кв.м., яке розташоване за адресою в АДРЕСА_1, сплативши продавцю 45000,00 гривень.

Вказана будівля належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2004 року, який був посвідчений нотаріально. Однак при оформленні вказаного договору нотаріусом була допущена помилка в адресі розташування будівлі, помилково вказана адреса - АДРЕСА_2..

Позивач, обґрунтовуючи позов, вказував на те, що через вказану помилку нотаріус відмовився посвідчувати цей договір.

Ці обставини вимусили його звернутися до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що є достатньо доказів для визнання за позивачем права власності на нерухомість, зокрема це договір купівлі-продажу від 01.06.2005 року і позовні вимоги, як вказав суд, не суперечать вимогам закону.

Однак з таким висновком колегія суддів не може погодитись з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підтверджується матеріалами інвентарної справи № 22-000767 на будівлю складу (нежиле приміщення) АДРЕСА_1 , що приміщення, на яке було визнано права власності на підставі рішення суду в цілому, як одиниця, було зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності.

В матеріалах справи, як додаток по позовної заяви, наданий позивачем в обґрунтування позову, міститься договір купівлі-продажу від 13.04.2004 року, укладений між ЗАТ «Торговий Дім Брокбізнес» (продавець) та ВАТ «Науково-дослідний інститут спеціальних засобів лиття» (покупець). Предметом договору була нерухомість, яка розташована в АДРЕСА_2 Крім того наявний додаток №1 до даного договору, де зазначено склад майнового комплексу, а також акт приймання-передачі майнового комплексу, який розташований в АДРЕСА_2

Тобто на час ухвалення судом першої інстанції рішення будь -яких доказів, які б підтверджували чи давали підстави вважати, що будівля, на яку просив визнати право власності позивач належала відповідачу, відсутні.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув.

Так, з матеріалів інвентарної справи, яка була витребувана апеляційним судом, вбачається, що вказане приміщення в цілому складається саме із трьох приміщень , два з яких №35 та №37 складають 701 кв.м. ( 330,0 та 371).

Третє приміщення на час ухвалення судом рішення складало 324,5 кв.м.

Вказане приміщення (овочесховище) серед іншого, згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України у Вінницькій області про створення ВАТ ( про перетворення з державного підприємства) від 27.08.1996 року №788 було передано у власність ВАТ «Птахокомбінат Тульчинський» і знаходиться на його балансі.

Вказаному овочесховищу було присвоєно поштовий АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Кирнасівської селищної ради від 28.07.2017 року.

Скаржник суду апеляційної інстанції пояснив, що про рішення, що є предметом оскарження, СВАТ «Птахокомбінат Тульчинський» дізнався в Тульчинському районному суді при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до СВАТ «Птахокомбінат «Тульчинський», Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання незаконним та скасування рішення і визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Приймаючи до уваги вказані вище обставини, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги є вагомими і заслуговують на увагу, оскільки рішенням суду було визнано право власності та зареєстровано в установленому порядку на нежитлове приміщення в цілому, як одиницю, за ОСОБА_2, до складу якого входить і приміщення овочесховища, що належить СВАТ «Птахокомбінат «Тульчинський», що в свою чергу порушує його права, як власника нерухомого майна, оскільки останній позбавлений можливості зареєструвати своє право власності в установленому законом порядку.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд безпідставно визнав дійсним договір купівлі-продажу, укладений в простій письмовій формі між ОСОБА_2 та ВАТ «Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття» та право власності на нерухомість за позивачем.

Згідно ст. ст. 210, 640 ЦК України (в чинній редакції на момент виникнення правовідносин) у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладений з моменту державної реєстрації.

Ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Момент вчинення таких правочинів пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Відтак договір купівлі-продажу нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України.

Даний висновок колегії суддів узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 30.01.2013 року №6-162цс12.

Суд першої інстанції під час вирішення справи безпідставно застосував матеріальний закон, який не поширюється на вказані правовідносини

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_2, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги приймаються до уваги апеляційною інстанцією, оскільки спростовують висновки суду.

Рішення суду залишатися в силі не може і підлягає обов'язковому скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові з підстав, визначених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 220, 210, 321, 640 , 657 ЦК України, ст. ст. 3, ч.3 ст. 303, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства « Птахокомбінат « Тульчинський» задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.06.2005 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут спеціальних способів лиття» про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності на будівлю відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: