Справа № 523/4925/17
Провадження №4-с/523/128/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за скаргою Приватного підприємства «Адвокатська компанія Пєткова» на постанову про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1Г від 27 квітня 2015 року (ВП №44403344) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №523/2672/13, виданим 26 вересня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Адвокатська компанія Пєткова» звернулась зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1Г від 27 квітня 2015р року (ВП №44403344) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №523/2672/13, виданим 26 вересня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси. Скарга мотивована тим, що на виконанні у Другому Суворовському ВДВС Одеського МУЮ (ВП №44403344) знаходився виконавчий лист №523/2672/13, виданий Суворовським районним судом міста Одеси 26 вересня 2013 року, за яким, згідно рішенню апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2013 року, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПП «Адвокатська компанія Пєткова» 82099,26 грн.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 27 квітня 2015 року, виконавче провадження ВП №44403344 було закінчено на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі смертю ОСОБА_2, актовий запис №3251 від 21.03.2015 року.

Згідно розрахунку від 16 червня 2015 року, наданому Другим Суворовським ВДВС, з ОСОБА_2, за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року, за виконавчим листом №523/2672/13, стягнуто 760,70 грн., тобто залишилась не стягнутою заборгованість в сумі 81138,98 грн.

З отриманого, 06 листопада 2015 року, листа Четвертої Одеської державної нотаріальної контори (№3586/02-19 від 21 вересня 2015 року), ПП «Адвокатська компанія Пєткова» дізналось, що, 21 вересня 2015 року, на ім'я дочки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

16 листопада 2015 року, ПП «Адвокатська компанія Пєткова» звернулося до Суворовського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_3, як до спадкоємиці ОСОБА_2, про стягнення залишку боргу.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 17 травня 2016 року по справі №523/17597/15-ц було відмовлено ПП «Адвокатська компанія Пєткова» у задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 липня 2016 року, за апеляційною скаргою ПП «Адвокатська компанія Пєткова», рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17 травня 2016 року було скасовано та позовні вимоги ПП «Адвокатська компанія Пєткова» до ОСОБА_3 задоволені.

23 березня 2017 року, у судовому засіданні по справі №523/17597/15-ц, суддею Суворовського районного суду міста Одеси Бузовським В.В. було видано представнику ПП «Адвокатська компанія Пєткова» копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року, якою було скасовано рішення апеляційного суду Одеської області від 07 липня 2016 року та залишено в силі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17 травня 2016 року по справі №523/17597/15-ц.

В ухвалі від 01 березня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зробив висновок, що ПП «Адвокатська компанія Пєткова» помилково, на підставі статей 1281, 1282 ЦК України, намагалося стягнути з ОСОБА_3, як спадкоємиці ОСОБА_2, залишок боргу, що був стягнутий зі спадкодавця (ОСОБА_2) рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2013 року.

За правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПП «Адвокатська компанія Пєткова» повинно було пред'явити вимоги до ОСОБА_3, як спадкоємиці ОСОБА_2, у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження».

Як вище наведено, стягувач (ПП «Адвокатська компанія Пєткова») дізнався про те, що внаслідок оскарженої постанови державного виконавця, порушено майнове право стягувача на стягнення з ОСОБА_3, як до спадкоємиці ОСОБА_2, встановленого рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2013 року боргу після того, як 23 березня 2017 року представником стягувача була отримана копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року.

А тому, у відповідності із статтею 385 ЦПК України, є підстави для поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця та скарга має бути подана до суду протягом десяти днів з 23 березня 2017 року.

Закінчивши виконавче провадження без з'ясування того чи існує правонаступник померлого боржника - ОСОБА_2, державний виконавець неналежним чином виконав свої посадові обов'язки, чим порушив належне стягувачу (ПП «Адвокатська компанія Пєткова») право власності на присуджені, рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2013 року, грошові кошти.

На підставі викладеного, скаржник просить поновити строк для подання скарги на постанову Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 27 квітня 2015 року (ВП №44403344) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №523/2672/13, виданим Суворовським районним судом міста Одеси 26 вересня 2013 року, а також скасувати постанову Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 27 квітня 2015 року (ВП №44403344) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №523/2672/13, виданим Суворовським районним судом міста Одеси 26 вересня 2013 року.

В судове засіданні сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутністю.

Ухвалою суду від 29.05.2017р., відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦПК України судом було залучено до участі в справі замість Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - Суворовський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Так судом встановлено, що на виконанні у на виконанні у Другому Суворовському ВДВС Одеського МУЮ (ВП №44403344) знаходився виконавчий лист №523/2672/13, виданий Суворовським районним судом міста Одеси 26 вересня 2013 року, за яким, згідно рішенню апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2013 року, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПП «Адвокатська компанія Пєткова» 82099,26 грн.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 27 квітня 2015 року, виконавче провадження ВП №44403344 було закінчено на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі смертю ОСОБА_2, актовий запис №3251 від 21.03.2015 року.

На час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 квітня 2015 року, за виконавчим провадженням ВП №44403275, була чинною редакції Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами станом 05.04.2015)р.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами станом 05.04.2015)р. у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами станом 05.04.2015)р. виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правовідносини щодо стягнення грошового зобовязання входять до складу спадщини, оскільки вони не виключені ст. 1219 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами станом 05.04.2015)р. виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: 1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами станом 05.04.2015). державний виконавець, враховуючи, що виникли правовідносини допускають правонаступництво повинна була зупинити виконавче провадження, а не закінчувати виконавче провадження.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 27 квітня 2015 року (ВП №44403344) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №523/2672/13, виданим 26 вересня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси є неправомірною.

Згідно розрахунку від 16 червня 2015 року, наданому Другим Суворовським ВДВС, з ОСОБА_2, за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року, за виконавчим листом №523/2672/13, стягнуто 760,70 грн., тобто залишилась не стягнутою заборгованість в сумі 81138,98 грн.

Судом також встановлено, що 02.09.2015р., надіслав заяву до Четвертої одеської держнотконтори про висування вимог до спадкоємців померлого боржника. Листом від 21.09.2015р., держнотконтора повідомила позивача про те, що 21.09.2015р., було видано свідоцтво про право на спадщину дочці померлого ОСОБА_3 на 1/2 частину АДРЕСА_1 , та того ж дня 21.09.2015р., ОСОБА_3, яка була співвласницею зазначеної квартири, здійснила її відчуження. Із вимогою про погашення боргу спадкодавця разовим платежем, Позивач до спадкоємця ОСОБА_3, не звертався.

Вищевказані відомості вбачаються з рішення Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі №523/17597/15-ц за позовом Приватного підприємства «Адвокатська компанія Пєткова» до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Судом також встановлено, що Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 липня 2016 року, за апеляційною скаргою ПП «Адвокатська компанія Пєткова», рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17 травня 2016 року було скасовано та позовні вимоги ПП «Адвокатська компанія Пєткова» до ОСОБА_3 задоволені.

Ухвалою від 01 березня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зробив висновок, що ПП «Адвокатська компанія Пєткова» помилково, на підставі статей 1281, 1282 ЦК України, намагалося стягнути з ОСОБА_3, як спадкоємиці ОСОБА_2, залишок боргу, що був стягнутий зі спадкодавця (ОСОБА_2) рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 24 травня 2012 року по справі №1527/3527/12. За правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПП «Адвокатська компанія Пєткова» повинно було пред'явити вимоги до ОСОБА_3, як спадкоємиці ОСОБА_2, у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, судом встановлено, скаржник (ПП «Адвокатська компанія Пєткова») дізнався про те, що внаслідок оскарженої постанови державного виконавця, порушено майнове право стягувача на стягнення з ОСОБА_3, як до спадкоємиці ОСОБА_2, встановленого рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 24 травня 2012 року по справі №1527/3527/12 боргу після того, як 23 березня 2017 року представником стягувача була отримана копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Частиною 2 ст. 385 ЦПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює.

Європейський суд з прав людини у справі "ОСОБА_4 проти України" (Заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 року, у п. 51 встановив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Крім того, у п. 52 зазначено, що … відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (див., серед інших джерел, згадане вище рішення у справі Войтенка (п. 53).

Враховуючи, що стягувач неодноразово намагався виконати рішення суду, а також той факт, що державним виконавцем було неправомірно закінчено виконавче провадження, а іншої можливості виконати рішення аніж шляхом проведення виконавчий дій є неможливо, суд вважає, що можливо поновити строк для звернення зі скаргою.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного підприємства «Адвокатська компанія Пєткова» на постанову про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1Г від 27 квітня 2015р року (ВП №44403344) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №523/2672/13, виданим 26 вересня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси - задовольнити.

2. Поновити строк для подання скарги на постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 27 квітня 2015 року ВП (№44403344) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №523/2672/13, виданим 26 вересня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси.

3. Визнати неправомірною постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1Г від 27 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №523/2672/13, виданим 26 вересня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси.

4. Зобовязати Суворовський відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області в особі державного виконавця Свідерської Марії Григорівни відновити виконавче провадження

ВП (№44403344) за виконавчим листом №523/2672/13, виданим 26 вересня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Суворовський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя