Справа №469/899/16-ц 12.09.2017 120917 12.09.2017
Провадження №22-ц/784/1861/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий по першій інстанції Гапоненко Н.О.
Категорія 58 Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Шагай О.А.,

за участю представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2017 року за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке"( далі - СТОВ «Княжицьке»), ОСОБА_7, Адвокатського бюро "Василика В.В.", Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ( далі - Броварська ОДПІ ГУДФС у Київській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ( далі - Броварський МВ ДВС ГТУЮ у Київській області), про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и л а :

09 серпня 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до СТОВ «Княжицьке», ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Броварський МВ ДВС ГТУЮ у Київській області, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову зазначали, що на підставі договору купівлі-продажу №638, укладеного між ними та СТОВ «Княжицьке» 14 липня 2011 року їм на праві спільної часткової власності: ОСОБА_5 - 99/100 часток, ОСОБА_6 - 1/100 частки належить нерухоме майно - майновий комплекс бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

27 липня 2016 року начальником Березанського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ( далі - Березанський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області) на підставі постанови державного виконавця Броварського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області про доручення проведення виконавчих дій при примусовому виконанні судового наказу №2-н/361/4/15 від 24 грудня 2015 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення зі СТОВ «Княжицьке» на користь ОСОБА_7 заборгованості по заробітній платі, проведено опис та накладено арешт на майновий комплекс бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за вищевказаною адресою, про що складено відповідний акт опису та арешту майна.

Посилаючись на порушення їх права приватної власності, неможливість користування та розпорядження належним їм майном, позивачі просили суд зняти арешт з вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2016 року залучено до участі у справі в якості відповідачів Адвокатське бюро «Василика В.В.» та Броварську ОДПІ ГУДФС у Київській області.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанцій не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності 99/100 та 1/100 часток відповідно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14 липня 2011 року належить майновий комплекс бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.44-45).

На час укладення даного договору згідно з п.1.5 договору відсутність заборони та податкової застави підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №32159800 та витягом з ДРОРМ про податкові застави №32159281 від 14 липня 2011 року ( т.1 а.с.44-45).

Вказаний договір купівлі-продажу зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, про що свідчить Витяг про реєстрацію №10129502 від 14 липня 2011 року (т.1 а.с.5).

02 серпня 2011 року Миколаївським МБТІ за позивачами зареєстровано право власності на даний об'єкт, що підтверджується матеріалами справи ( т.2 а.с.44-45,47)

З моменту укладення договору купівлі-продажу, майновий комплекс - база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" не обраховується на балансі СТОВ "Княжицьке", що вбачається з довідки СТОВ "Княжицьке" (т.2, а.с.33).

Звертаючись до суду з даним позовом позивачі вказували на те, що вони є власниками майнового комплексу бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу,а арешт, накладений на це майно перешкоджає їм ним користуватися.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позивачами вимог, оскільки відсутні порушення та обмеження їх прав.

Проте з висновками суду у повній мірі не можна погодитися.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", чинної на час вирішення судом першої інстанції позову, правовий зміст якої аналогічний змісту ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у чинній редакції, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року № 6 роз'яснено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.

Як вбачається із матеріалів справи у провадженні Броварського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області перебуває зведене виконавче провадження № 35501784 (т.1, а.с.142-144) про стягнення зі СТОВ "Княжицьке" коштів на загальну суму 1 992 745 грн. 41 коп., у тому числі, на користь держави на загальну суму 3 282,09 грн. до складу якого входять виконавчі провадження:

- № 35489865 за постановою ВДВС Броварського РУЮ від 01серпня 2012 року;

- № 35489938 за постановою ВДВС Броварського РУЮ від 11 вересня 2012 року;

- № 50336130 за виконавчим листом Броварського міськрайонного суду Київської області № 1/361/1819/2015 від 09 грудня 2015 року щодо стягнення на користь ОСОБА_7 - 35 881грн.00 коп. ;

- № 46924142 щодо стягнення на користь Адвокатського бюро "Василика В.В." коштів на загальну суму 548076,89 грн. (виконавчі провадження № 47354131 за наказом № 911/26708/13 від 07.10.2013 року, виданим Господарським судом Київської області, № 47354356 за наказом № 911/2547/13 від 16.09.2013 року, виданим Господарським судом Київської області, № 51492387 за наказом № 911/5354/15 від 30.05.2016 року, виданим Господарським судом Київської області);

- № 49855379 щодо стягнення на користь Броварської об'єднаної державної податкової інспекції - 1 322 699,50 грн.

На виконання постанови державного виконавця Броварського МРВ ДВС ГТУБ у Київській області про доручення на проведення виконавчих дій від 23 червня 2016 року, начальником Березанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області Опятою Ю.Ю. 27 липня 2016 року при примусовому виконанні судового наказу № 2-н/361/4/15, виданого 24 лютого 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення зі СТОВ "Княжицьке" на користь ОСОБА_7 суми невиплаченої заробітної плати в розмірі 35 881 грн. (виконавче провадження № 46924142) складено акт опису та арешту майна - бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованої в АДРЕСА_1, що складається з : літ.А1 - спальний корпус площею 65,6 кв.м., літ.А2 - спальний корпус площею 65.6 кв.м., літ. Б - спальний корпус площею 31.1 кв.м., літ.В - спальний корпус площею 31.1 кв.м., літ.Г - спальний корпус площею 38.8 кв.м., літ.Д - спальний корпус площею 38.8 кв.м., літ.Є - будинок відпочинку площею 32.8 кв.м., літ.Е - службове приміщення площею 34.3 кв.м., літ.З - кухня площею 24.4 кв.м., літ.Ж - вбиральня, №№1,2 - ворота та огорожа (т.1, а.с.6-7,14).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта СТОВ "Княжицьке", на час складення акту опису та арешту майна 27 липня 2016 року право власності на комплекс, базу відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" вартістю 5500 грн., номер запису 1062 в книзі 25, було зареєстроване за СТОВ "Княжицьке" на підставі свідоцтва про право власності від 29 липня 2009 року, виданого Березанською районною адміністрацією Миколаївської області (т.1, а.с.15-17).

Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом 14 липня 2011 року на все майно боржника СТОВ "Княжицьке", невизначене майно в межах сум стягнення накладено арешт, а саме: постановою державного виконавця Броварського МВДВС від 21 вересня 2010 року на суму 138 798,59 грн., а постановою державного виконавця цього ж відділу від 01 грудня 2010 року - на суму 227 410 грн.59 коп. на виконання наказу господарського суду Київської області №22/145-10 від 20 жовтня 2010 року про стягнення з СТОВ «Княжицьке» на користь ТОВ «Вольт Систем Україна». Дані обтяження внесено до реєстру 01 грудня 2010 року(т.1, а.с.16-17, 32-33), (т.2, а.с.55,56, 139-140)) .

Крім того, постановою державного виконавця цього ж відділу від 29 січня 2016 року також в зв'язку з виконанням вимоги Ю-4844-23 від 04 листопада 2011 року про стягнення з СТОВ «Княжицьке» на користь Броварської об'єднаної податкової інспекції 1 322 699 грн.50 коп., також накладеного арешт на це нерухоме майно ( т.2 а.с.144-145).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Проте суд в порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не з'ясував склад осіб, які повинні брати участь у справі та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Із змісту позовної заяви не вбачається з яких підстав і коли накладений постановою державного виконавця арешт на спірне майно, який просять зняти позивачі.

До участі у справі в якості відповідачів залучено стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, при цьому не враховано, що арешт накладений на майно боржника про стягнення боргу за іншим борговим зобов'язанням ще до його відчуження.

Так, із матеріалів справи видно, що арешт на все рухоме та нерухоме майно СТОВ «Княжицьке» накладено постановою державного виконавця від 01 грудня 2010 року на виконання наказу господарського суду Київської області №22/145-10 від 20 жовтня 2010 року про стягнення з товариства на користь ТОВ «Вольт Систем Україна» 227 410 грн.59 коп. та постановою державного виконавця від 21 вересня 2010 року про стягнення з товариства на користь відділу ДВС Броварського міськрайонного управління юстиції 138 798 грн.59 коп.

Дані постанови є чинними.

Таким чином, вказані юридичні особи мають матеріальний інтерес до вирішення спору про зняття арешту.

За такого вказані особи повинні бути залучені до участі в справі в якості відповідачів.

Суд першої інстанції за час розгляду справи цього не перевірив і в порушення положень ст. ст. 11, 30, 33 ЦПК України не залучив до участі у справі належних відповідачів.

Тоді як розгляд справи без їх участі є неможливим.

Апеляційний суд з урахуванням положень ст.ст. 11, 303 ЦПК України щодо обсягу прав, визначених законом для апеляційної інстанції, позбавлений повноважень для залучення до участі у справі нових учасників.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права свідчать про очевидну незаконність ухваленого судом рішення, що в силу положень ч. 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у позові в зв'язку з тим, що його пред'явлено не до усіх осіб, які мають безпосередній матеріальний інтерес у спорі.

При цьому позивач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з цими ж позовними вимогами, з зазначенням сторін, які повинні брати участь у розгляді справи.

За такого доводи апеляційної скарги, які стосуються незгоди із висновками суду по суті спору за таких обставин є передчасними.

В матеріалах справи є заява СТОВ «Княжицьке» про визнання даного позову ( т.1 а.с.87-88).

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином визнання позову відповідачем не передбачає обов'язкового порядку ухвалення рішення про задоволення позову. Це питання має вирішити суд з огляду на певні умови, в тому числі - відповідність визнання позову умовам закону.

В порушення положень вказаної норми суд, отримавши заяву СТОВ «Княжицьке» про визнання відповідного позову, продовжив розгляд справи, не постановивши відповідної ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідного позову.

Однак, враховуючи те, що визнання товариством позову про зняття арешту не відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, суд вірно не взяв до уваги таке визнання позову.

Оскільки невиконання судом в повному обсязі вимог ст.174 ЦПК України не впливає на висновок суду про відмову у задоволенні позову, таке порушення не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке", ОСОБА_7, Адвокатського бюро "Василика В.В.", Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про зняття арешту з майна відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова