АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1620/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 9 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, визнання майна набутого за час спільного проживання спільною сумісною власністю подружжя та про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, визнання майна набутого за час спільного проживання спільною сумісною власністю подружжя та про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 19 травня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб.

З травня 1979 року сторони проживали разом, як одна сімя, без реєстрацію шлюбу до 19 травня 1999 року.

21 червня 1979 року ОСОБА_6 придбала 1/2 частину недобудованого житлового будинку 46% готовності, що розташований на земельній ділянці площею 1003 кв.м. та знаходиться по вул. Інтернаціональна, 53 в м. Умань Черкаської області.

Вказана земельна ділянка була приватизована відповідачкою 16 жовтня 2002 року та отримано державний акт на право власності на земельну ділянку.

За час спільного проживання та за спільні кошти він з відповідачкою, на підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 13 листопада 1975 року № 591 та від 12 червня 2013 року № 301, відповідно до узгодженої та затвердженої проектної документації, розробеної управлінням містобудування і архітектури, отримали дозвіл на виконання будівельних робіт №105 від 3 листопада 2003 року в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, з будівництва двоквартирного житлового будинку по вул. Інтернаціональній, 53 м. Умані Черкаської області та добудували вищевказаний будинок та зробили ремонт у ньому, після чого оформили частину будинку на відповідачку ОСОБА_6

7 вересня 2015 року було отримано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно.

Крім того, за період шлюбу сторонами за спільні кошти було побудовано гараж, по провулку Мілованова, 1А-3, в м. Умань, який розташований на орендованій земельній ділянці площею 0,0034 га., який оформлений на позивача згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 40119223 від 6 липня 2015 року.

В даний час в нього почали виникати сварки з доньками відповідачки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а потім і з ОСОБА_6 з приводу власності на нерухоме майно. З приводу цього він неодноразово звертався до відділу поліції щодо нанесення йому тілесних ушкоджень, вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Він має незадовільний стан здоровя, потребує постійного лікування, тому подальше спільне життя з відповідачкою є неможливим та зашкоджує його здоровю.

В ході судового розгляду ОСОБА_8 неодноразово змінював позовні вимоги та остаточно просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_6 Визнати спільним майном подружжя:

- ? частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області;

- земельну ділянку, площею 0,1003 га, з яких: 0,0500 га для обслуговування житлового будинку, 0,0503 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області;

- гараж, що знаходиться за адресою: провулок Мілованова, 1А-3, м. Умань Черкаської області, загальною площею - 31,7 кв.м., розташований на орендованій земельній ділянці площею 0,0034 га.

Визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 право власності в рівних частках по ? частині кожному на:

- ? частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області; - земельну ділянку, площею 0,1003 га, з яких: 0,0500 га для обслуговування житлового будинку, 0,0503 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області;

Визнати за ОСОБА_6 право власності на гараж по провулку Мілованова, 1А-3, м. Умані Черкаської області.

Припинити за ним право власності на гараж по провулку Мілованова, 1А-3, м. Умані Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_6 на його користь грошову компенсацію за 1/2 частину гаража, що знаходиться по провулку Мілованова, 1А-3 в м. Умань, який розташований на орендованій земельній ділянці площею 0,0034 га. в сумі 31654 грн. 50 коп. та стягнути судовий збір.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 9 червня 2017 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, зареєстрований 19 травня 1999 року в Городецькій сільській раді Уманського району Черкаської області, актовий запис № 1.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_6, наступне майно:

- ? частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області;

- земельну ділянку, площею 0,1003 га, з яких: 0,0500 га для обслуговування житлового будинку, 0,0503 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області;

- гараж, що знаходиться за адресою: провулок Мілованова, 1А-3, м. Умань Черкаської області, загальною площею - 31,7 кв.м., розташований на орендованій земельній ділянці площею 0,0034 га.

Визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 право спільної часткової власності, в рівних частках, по 1/2 частині кожному, на:

- 1/2 частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області;

- земельну ділянку, площею 0,1003 га, з яких: 0,0500 га для обслуговування житлового будинку, 0,0503 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про припинення його права власності на гараж по провулку Мілованова, 1А-3 в м. Умань Черкаської області, визнання права власності на даний гараж за ОСОБА_6 та стягнення з ОСОБА_6С, на його користь грошової компенсації за ? частину гаража, що знаходиться по провулку Мілованова, 1А-3, м. Умані, який розташований на орендованій земельній ділянці площею 0,0034 га. в сумі 31654 грн. 50 коп. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 сплачений ним судовий збір в сумі 4 083 грн. 95 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ? частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Ю», сарай «В», сарай «б», житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходиться по вул..Інтернаціональна, 53 в м.Умань Черкаська область та в частині визнання за сторонами в рівних частках по ? кожному на ? частину зазначеного нерухомого майна, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Рішення в частині розірвання шлюбу, визнання гаража спільною сумісною влансістю подружжя, припинення права власності позивача та визнання права власності відповідача на гараж та стягнення з останньої на користь позивача грошової компенсації на ? частину гаража сторонами не оскаржується, а тому на предмет зконності та обгрунтованості у вказаних частинах судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині, суд виходив з того, що ? частина спірного житлового будинку з усіма спорудами є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягає розподілу між ними по ? частині кожному, оскільки житловий будинок добудовано, здано в експлуатацію та зареєстровано право вланості відповідаача на нього під час шлюбу сторін та внаслідок спільної праці та за спільні кошти сторін, а земельну ділянку приватизовано та отримано у вланість відповідачкою також під час шлюбу.

При цьому судом до спірних правовідносин застосовані норми Сімейного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Судом встановлено, що 19 травня 1999 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено шлюб у Городецькій сільській раді Уманського району Черкаської області, актовий запис № 1, даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-СР № 289638 (Т.1 а.с. 248).

За договором купівлі-продажу від 21 червня 1979 року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1-7950, остання придбала 1/2 частину незакінченого будівництва, готовністю 46%, житлового будинку по вул. Інтернаціональній, 53, в м. Умані Черкаської області (Т.1 а.с. 73-74).

Колегія суддів вважає, що при розгляді даного спору, виходячи з часу реєстрації шлюбу, часу придбання відповідачкою у власність вказаної частини будинку та часу закінчення будівельних робіт, необхідно керуватися нормами КпШС України, який діяв на той час.

Відповідно до статті 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно зі ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно до ст. 25 КпШС України якщо майно, яке не було власністю одного з подружжя за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Аналогічна норма закріплена й у ч. 1 ст. 62 СК України.

Отже, суд може визнати майно дружини (чоловіка) об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо воно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя, але при цьому майно, що належало одному із подружжя в порядку ст. 57 СК України не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному ст. 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно довідки № 566 від 10 жовтня 2015 року позивач зареєстрований і проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1985 року (Т.1 а.с. 77). Вказане підтверджується і пропискою в паспорті ОСОБА_8, датованої від 5 листопада 1985 року. (Т.1 а.с. 5).

Згідно технічного висновку про придатність обєкта садибної забудови до експлуатації від 12 лютого 2004 року, вбачається, що будівельні роботи ? частини двоквартирного житлового будинку по вул..Інтернаціональній, 53 в м.Умань розпочаті 1976 року та закінчені в 1982 році.(Т.1 а.с. 15)

Вказане також підтверджується і характеристикою будівель та споруд в технічному паспорті житлового будинку по вул..Інтернаціональній, 56, де зазначено, що житловий будинок «А», веранда «а», «а1», сіни «а2», ганок, літня кухня «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г» побудовані в 1982 році, літня кухня «Б», сарай «В», сарай «б» - у 1972 році та уборна «Д», сарай «И» - у 1985 році. (Т.1 а.с. 20).

З огляду на викладене, вбачається, що спірний житловий будинок разом із прибудовами був побудований до реєстрації шлюбу між сторонами.

Згідно розяснень, викладених в п.5 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року, розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами створення із відповідачкою спільної сумісної власності своєю участю, коштами або працею до реєстрації шлюбу.

Також встановлено, що за час шлюбу, 6 жовтня 2002 року, на імя ОСОБА_6 було приватизовано земельну ділянку площею 0,1003 га, що розташована по вул..Інтернаціональній, 53 в м.Умань, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ЧР № 031595 (Т. 1 а.с. 23).

Відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і статті 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації відповідачкою спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Як роз'яснено в абз. 1 п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", зі змінами та доповненнями, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

З огляду на це, підстав у суду першої інстанції для визнання вказаної земельної ділянки, яка приватизована ОСОБА_6, обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на неї за сторонами в розмірі по ? частині за кожним, не було.

За таких обставин ухвалене у справі рішення першої інстанції підлягає зміні, шляхом скасування в оскаржуваній частині позовних вимог, як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального права, із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені ОСОБА_6 судові витрати при подачі апеляційної скарги за сплату судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_8 в розмірі 4 492 грн. 34 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 9 червня 2017 року у даній справі змінити, скасувавши його в частині визнання за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спільною сумісною власністю на: ? частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області; земельну ділянку, площею 0,1003 га, з яких: 0,0500 га для обслуговування житлового будинку, 0,0503 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області та в частині визнання за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 право спільної часткової власності в рівних частках по ? частині кожному на? частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області та на земельну ділянку, площею 0,1003 га, з яких: 0,0500 га для обслуговування житлового будинку, 0,0503 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

ОСОБА_8 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про визнання спільною сумісною власністю подружжя на ? частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області та на земельну ділянку, площею 0,1003 га, з яких: 0,0500 га для обслуговування житлового будинку, 0,0503 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області та про визнання за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 право спільної часткової власності в рівних частках по ? частині кожному на: ? частину двоквартирного житлового будинку з прибудовами «А», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «б», вбиральню «Д», літню кухню «Е», гараж «Ж», погріб «З», погріб «Г», сарай «И», огорожа 1, хвіртка 2, ворота з хвірткою 3, огорожа 4, замощення «І», сарай «К», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області; на земельну ділянку, площею 0,1003 га, з яких: 0,0500 га для обслуговування житлового будинку, 0,0503 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна, 53, м. Умань Черкаської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 4 492 грн. 34 коп., понесені при подачі апеляційної скарги за сплату судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :