АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/276/16-ц Головуючий суддя І інстанції Шалімов Д. В.
Провадження № 22-ц/790/2716/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», про припинення договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 48003, згідно з умовами якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 45 840 грн. з розрахунку в розмірі 22 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 23 грудня 2008 року по 23 грудня 2013 року. Банк свої зобовязання за Кредитиним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит, в розмірі та строки передбачені договором. 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором), внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк» від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними договорами та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1539 від 02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу). Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором № 48003 від 23 грудня 2008 року. Виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки №48003/П від 23 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_1 (позичальник), згідно з яким ОСОБА_2 поручається перед кредитом за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № 48003 від 22 грудня 2008 року. ОСОБА_1 умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 29 грудня 2016 року має заборгованість у розмірі 163 544 грн. 85 коп. Крім того, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

ПАТ «Дельта Банк» просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 163 544,85 грн. та судові витрати у розмірі 2 453,17 грн.

У серпні 2016 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», про припинення договору поруки. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 грудня 2008 року між ВАТ «Астра Банк» (на даний час ПАТ «Астра Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №48003, згідно з яким ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 45 840 грн., а остання зобовязалась повернути кошти шляхом щомісячної сплати платежу по кредиту, який складається з суми кредиту та щомісячної сплати процентів за користування кредитом у розмірі 22 % річних, за весь час фактичного користування кредитом строк з 23 грудня 2008 року по 23 грудня 2013 року. 23 грудня 2008 року, при укладенні кредитного договору, між нею, ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 48003/П, згідно якого вона (поручитель) взяла на себе зобовязання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням ОСОБА_1 (позичальника), які виникають з умов вказаного договору. ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» в основному позові зазначає, що згідно договору купівлі-продажу прав вимог від 02 грудня 2013 року ПАТ «Астра Банк» передав права вимог по вказаному кредитному договорі ПАТ «Дельта Банк». Проте, ні ПАТ «Астра Банк» ні ПАТ «Дельта Банк» жодним чином не повідомляли її про невиконанням ОСОБА_1 зобовязань, передбачених кредитним договором. Внаслідок такого порушення умов договору поруки збільшився обсяг її відповідальності, оскільки вона повинна повернути не тільки суму кредиту і відсотків, а і суму пені та суму штрафних санкцій. Крім того, укладений між нею та ПАТ «Астра Банк» Договір поруки не передбачає її відповідальності перед іншим банком, зокрема при передачі прав вимог по кредитному договору.

Зважаючи на викладене, просила визнати припиненим договір поруки № 48003/П від 23 грудня 2008 року, укладений між ПАТ «Астра Банк» (колишнім ВАТ «Астра Банк», нею та ОСОБА_1; стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 163 544 грн. 85 коп. (сто шістдесят три тисячі пятсот сорок чотири гривни 85 копійок) та судові витрати у розмірі 2 453 грн. 17 коп. (дві тисячі чотириста пятдесят три гривни 17 копійок). В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», а її зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_3 жодним чином не повідомляв її про невиконання Позичальником зобов*язань, передбачених кредитним договором, у зв*язку із чим порушив умови п. 3.2 Договору поруки. Крім того, вказує. Що відповідно до п. 1.2 Договору поруки, строк виконання зобовязань ОСОБА_2 як поручителем передбачено до 23 грудня 2013 року, після спливу якого дія договору поруки припиняється. На думку апелянта, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 559 ЦК України, вказаний договір поруки вважається припиненим. Також, ОСОБА_2 вважає, що ПАТ «Дельта Банк» не надано жодних доказів на підтвердження того, що ПАТ «Астра Банк» передав право вимоги за спірним кредитним договором та договором поруки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечую.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що судом не було враховано, що до передачі прав вимог по кревному договору нею було погашено 30 300 грн. Вказує, що позивачем за первісним позовом не було надано розрахунку заборгованості з урахуванням вже погашеної суми заборгованості за рішенням Богодухівскього районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з*явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2008 року між Відритим акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 48003, згідно з умовами якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 45 840 грн., з розрахунку в розмірі 22 % річних на весь час фактичного користування кредитом на строк з 23 грудня 2008 року по 23 грудня 2013 року включно.

Банк свої зобовязання за Кредитним Договором виконав повністю, надавши ОСОБА_1 кредит, в розмірі та строки, передбачені кредитним договором.

02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк» від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними договорами та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1539 від 02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Задовольняючи первісні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що боржником порушено зобовязання, забезпечене порукою, за яке поручитель та боржник відповідають перед кредитором солідарно та сума заборгованості у розмірі 163 544 грн. 85 коп. підлягає стягненню.

Проте повністю погодитися із висновками суду не можна.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, не надав оцінку доводам відповідача щодо того, що заборгованість вже була стягнута з нього та поручителя рішенням Богодухівскього районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року, яке частково виконане.

З матеріалів справи вбачається, що в 2010 році ПАТ «Астра Банк» звертався до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про стягнення суми заборгованості по кредитному договору.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість по кредитам та процентам 44 120 грн. 93 коп., пеню - 4 585 грн. 15 коп., витрати по судовому збору 487 грн. 06 коп., інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., загальна суму стягнення становить 49 313 грн. 14 коп.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 07 грудня 201 року розяснено рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року та зазначено, що заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом за кредитним договором № 48003 від 23.12.2008 року укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Астра Банк» станом на 09.08.2010 року становить 44 120,93 грн., в тому числі: строкова заборгованість за кредитом 36269,98 грн.; строкова заборгованість за відсотками за користування кредитом 426,59 грн.; прострочена заборгованість за кредитом 4896,42 грн.; прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом 2527,94 грн.

Отже матеріалами справи підтверджено, що на виконання зазначеного рішення за виконавчим листом, виданим Богодухівським районним судом Харківської області, 13 квітня 2011 року державною виконавчою службою Богодухівського РУЮ було відкрито виконавче провадження та ОСОБА_1 було погашено борг на загальну суму 30 300 грн.

Між тим, в позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29 лютого 2016 року становить 163 544 грн. 85 коп., та складається з наступного: тіло кредиту 41 166 грн. 40 коп.; відсотки 16 117 грн. 26 коп.; пеня 104 542 грн. 68 коп.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту 1 234 грн. 99 коп.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 483 грн. 52 коп.

Згідно відповіді заступника начальника відділу Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 08 липня 2016 року Боржником ОСОБА_1 перераховано на рахунок ПАТ «Астра Банк» кошти на загальну суму 30 300 грн. Станом на 07 липня 2016 року борг становить 19 013 грн.

За змістом ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов*язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо, боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов*язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов*язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів дійсного розміру заборгованості наявної у відповідача ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк».

Так, заборгованість за тілом кредиту вже була стягнута рішенням суду, яке частково виконано на користь первісного кредитора.

Відсутні належні та допустимі докази того, на погашення яких складових заборгованості, стягнутої рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року були віднесені суми, сплачені ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження.

Згідно розрахунку позивача нарахування процентів та пені здійснюється виходячи із суми заборгованості за кредитом 41 166 грн. 40 коп., в той час як заборгованість за кредитом є частково погашеною, проценти за період з 21.10.2014 року не нараховувалися.

За таких обставин, розмір дійсної заборгованості за кредитним договором №48003 від 23.12.2008 року не є доведеним, тому відсутні підстави для задоволення позову ПАТ «Дельта Банк».

В зустрічному позові ОСОБА_2 просить визнати договір поруки №48003/П від 23 грудня 2008 року припиненим, оскільки її не було повідомлено належним чином про невиконанням ОСОБА_1 зобовязань, чим було порушено п. 3.2 Договору поруки. Також зазначала, що збільшився її обсяг відповідальності та укладений між нею та ПАТ «Астра Банк» Договір поруки не передбачає її відповідності перед іншим банком, зокрема при передачі прав вимог по кредитному договору.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що строк дії Договору поруки не закінчився, а отже відсутні підстави для задоволення зустрічного позову про припинення договору поруки.

Судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 23 грудня 2008 року між Відкритим Акціонерним товариством ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (Поручитель), ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір поруки №48003/П.

Пунктом 1.2. Договору поруки передбачено, що сторони Договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням Позичальника, які виникають з умов Кредитного договору № 48003 від23 грудня 2008 року,за умови якого ОСОБА_3 надає Позичальнику кредит в розмірі 45 840 грн., а Позичальник зобовязується перед Банком повернути кредитні кошти,шляхом щомісячної сплати платежу по кредиту, який складається з суми кредиту (частини кредиту) згідно графіку погашення суми кредиту до Кредитного договору та щомісячної сплати процентів за користування кредитом в розмірі 22 % річних, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених Кредитним договором. Строк виконання зобовязань за Кредитним договором не пізніше 23 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору пороки, сторони Договору визначають, що у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору,Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з Позичальником за Кредитним договором.

Згідно п. 2.4. Договору поруки, при повному погашенні Позичальником заборгованості перед Банком за Кредитним договором, зобовязання Поручителя за цим Договором припиняються.

Пунктом 3.1 Договору поруки передбачено, що сторони цього Договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Банком на всю суму заборгованості,встановленому на момент подання позовної вимоги.

Відповідно до п.4.1. Договору поруки, Договір вступає в силу з моменту його підписання усіма сторонами та втрачає свою дію з моменту повного виконання забезпеченого ним зобовязання.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті припинення правовідношення.

Згідно із ч. 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов*язання не встановлений або встановлений моментом пред*явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред*явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов*язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб*єктивне право і кореспондуючий йому обов*язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов*язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що строк припинення зобов*язання поруки неможна ототожнювати із строком дії договору поруки.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 21 травня 2012 року № 6-69цс11.

Колегія суддів вважає, що підстави для припинення договору поруки відсутні.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Згідно положень ст.ст. 553, 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За замістом ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Аналіз зазначених норм та ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Так, рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року вже було вирішено питання про стягнення заборгованості за кредитним договором № 48003 від 23.12.2008 року, яка мала місце станом на 09.08.2010 року. Вимогу до поручителів про повернення заборгованості, що виникла після 10.08.2010 року шляхом пред'явлення позову було заявлено позивачем лише 10.03.2016 року, тому припиненою є порука за зобов*заннями, що виникли за період з 10.08.2010 року до 04.09.2015 року. Поруку щодо зобовязань, строк виконання яких визначено після 04.09.2015 року вважати припиненою неможна.

Між тим, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів дійсного розміру заборгованості, що виникла після 04.09.2016 року, відсутні підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Виходячи з наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 313-315, 317, 319 ЦПК України , судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_5