Справа № 565/1644/17
Провадження № 2-о/565/36/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням судді Мануляка Ю.В.,

з учасю секретаря

судового засідання ОСОБА_1, ОСОБА_2А,

заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до Кузнецовського міського суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона спільно проживала однією сімєю з ОСОБА_4 з 13.12.1995 року по 26.08.2017 року та перебувала на його повному утриманні у цей період. Встановлення даних фактів їй необхідно для підтвердження свого права на призначення пенсії у звязку з втратою годувальника,оскільки заінтересована особа відмовила їй у перерахунку пенсії у звязку з тим, що шлюб не було зареєстровано в установленому законом порядку та було запропоновано встановити факт перебування на утриманні у судовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначає, що з 08.01.1978 року до 13.12.1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, та після розірвання шлюбу до його смерті 26.08.2017 року продовжували проживати однією сімєю, мали спільний сімейний бюджет та вели спільне господарство. Основним джерелом доходу сімї та відповідно і заявниці була пенсія ОСОБА_4, яка складала близько 5000 грн. на місяць, оскільки пенсія заявниці складає близько 1600 грн. на місяць, а тому більшість витрат на лікування заявниці, харчування, сплата комунальних послуг, речі побутового вжитку купувались за рахунок коштів ОСОБА_4

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги своєї заяви підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у заяві та просила суд їх задовольнити. Вказала , що незважаючи на отримання пенсії з 07.01.2006 року продовжувала працювати та отримувала заробітню плату до 01.09.2013 року.

Представник заінтересованої особи Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до суду не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши показання свідків, письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Кузнецовськ 13.12.1995 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі до 13.12.1995 року.

ОСОБА_5 міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 14.09.2017 року підтверджується, що з 13.12.1995 року по даний час заявниця та ОСОБА_4 не перебували у шлюбі як між собою так і з іншими особами.

З копії свідоцтва про народження ІІ ЕД № 408831, виданого 03.04. 1979 року Краснодонським міським ЗАГСом Ворошиловградської області, встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спільною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 28.08.2017 року ОСОБА_5 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_4 помер 26.08.2017 року про що зроблено відповідний актовий запис № 156.

З копій довідок №2276/04 та №2277/04 від 04.09.2017 року, виданих відділом реєстрації виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради, встановлено, що ОСОБА_4 був зареєстрований з 21.02.2006 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_1, і за цією ж адресою зареєстрована ОСОБА_3 з 22.06.1982 року по даний час.

Згідно копій довідок № 948 та №947 від 04.09.2017 року, виданих заінтересованою особою Володимирецьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області, встановлено, що заявник ОСОБА_3 знаходиться на обліку заінтересованої особи і отримує пенсію за віком у розмірі 1686, 54 грн., станом на вересень 2017 року, а також на обліку заінтересованої особи перебував ОСОБА_4 і отримував пенсію за віком за списком №2 при повному пільговому стажі у розмірі 5187,30 грн., станом на серпень 2017 року.

Довідками № 989, 990, 991, та 992 від 14.09.2017, виданими заінтересованою особою Володимирецьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області, підтверджується, що розмір пенсійних виплат ОСОБА_4 з вересня 2014 року по серпень 2017 року склав 177561,02 грн., а розмір пенсійних виплат ОСОБА_3 за аналогічний період склав 53864,01 грн.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 працювала до 01.09.2013 року.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, який є сусідом сімї ОСОБА_3, а також зять заявниці ОСОБА_9, в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_4 проживав постійно разом із заявницею однією сімєю в квартирі по місцю реєстрації, вели спільне господарство, незважаючи на розлучення, і після виходу на пенсію ОСОБА_3 отримувала мізерну пенсію, а тому основним та постійним джерелом забезпечення для неї була пенсія ОСОБА_4 з якої оплачувалися ліки для ОСОБА_3, комунальні послуги, продукти харчування та інше. Зазначили, що похованням ОСОБА_4 також займалася заявниця.

Оцінивши показання свідків та довідки, які підтверджують спільну реєстрацію місця проживання, суд приходить до висновку, що між заявницею і ОСОБА_4 продовжував існувати взаємозвязок після розірвання шлюбу, який полягав у спільному проживанні, веденні господарства та сімейного бюджету, що свідчить про їх проживання однією сімєю без шлюбу у вказаний в заяві період.

Разом з тим, суд не може встановити, що заявниця і ОСОБА_4 проживали однією сімєю без шлюбу з 13.12.1995 року до 01.09.2005 року (дня набрання чинності ЦПК України від 18.03.2004 року №1618-IV), оскільки встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без шлюбу у вказаний період не було передбачено нормами діючого на той час законодавства, згідно із положеннями гл. 37 ЦПК України (введений в дію з 1 січня 1964 року, втратив чинність 01.09.2005 року).

За таких обставин підлягає визнанню той факт, що заявниця і ОСОБА_4 проживали однією сімєю без шлюбу з 01.09.2005 року по 26.08.2017 року.

Аналізом поданих суду довідок про розмір пенсії померлого ОСОБА_4, а також заявниці ОСОБА_3 встановлено, що пенсія ОСОБА_4 у 2014-2017 роках значно перевищувала розмір пенсії заявниці, а зважаючи на витрати, які несла заявниця на ліки, комунальні послуги та харчування, то матеріальна допомога ОСОБА_4 була постійним і основним засобом до існування ОСОБА_3

З огляду на досліджені докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання заявниці такою, що перебувала на утриманні ОСОБА_4 з 01.09.2013 року, оскільки заявниця продовжувала працювати після досягнення пенсійного віку, а не з 07.01.2006 року часу досягнення ОСОБА_3 пенсійного віку, тобто отримання статусу непрацездатної, оскільки, згідно ст. 1 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», непрацездатними серед ряду інших є громадяни, які досягли встановленого законом пенсійного віку.

Будь-яких доказів, які б спростовували відшукувані факти, матеріали справи не містять.

У відповідності до ст. 36 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в разі смерті пенсіонера, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст.38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що встановлення фактів проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сімєю без шлюбу та перебування ОСОБА_3 на утриманні ОСОБА_4 є такими, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.п.2, 5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 4, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Вимоги заяви ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без шлюбу з 01.09.2005 року по 26.08.2017 року.

Встановити факт перебування ОСОБА_3 на утриманні ОСОБА_4 з 01.09.2013 року по 26.08.2017 року.

В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мануляк Ю.В.