Справа №592/5152/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1336/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

12 травня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з даним позовом, який мотивував тим, що 03 липня 1997 року його було прийнято токарем в ПАТ «Сумське машинобудівне НВО», а потім переведено на посаду старшого майстра цеху № 15. Протягом останнього часу відповідач несвоєчасно здійснює виплату заробітної плати. Внаслідок цього у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість з виплати заробітної плати, яку виплатити йому відмовилися у зв'язку з відсутністю грошових коштів. Через невиконання відповідачем своїх обов'язків по виплаті заробітної плати він фактично залишився без засобів до існування. Порушення законних прав позивача на отримання заробітної плати призвело до його моральних страждань, відсутність можливості сплачувати кошти за послуги, лікування тощо, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Остаточно уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати за лютий 2017 року 5012 грн., за березень 2017 року 5818 грн., за квітень 2017 року 4579 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалою суду від 27 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення невиплаченої компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати залишено без розгляду.

Рішенням суду від 27 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за лютий 2017 року у розмірі 5012 грн., за березень 2017 року у розмірі 5818 грн., за квітень 2017 року 4579 грн., а всього у розмірі 15409 грн. та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду та визначити необхідність відрахування зі стягнених на користь позивача сум заробітної плати податку з доходів фізичних осіб та військового збору та зменшити розмір суми моральної шкоди. Зазначає, що стягнення на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди порушує принципи розумності та справедливості.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», працює старшим майстром цеху № 15 ( а. с. 8-13).

Згідно довідки ПАТ «Сумське НВО» про заробітну плату ОСОБА_3 (цех № 15, р.м. 0627) № 16-07/682 від 26 червня 2017 року сума заробітної плати, яка підлягає до виплати (за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складає: лютий 2017 року 5012 грн., березень 2017 року 5818 грн., квітень 2017 року 4579 грн. (а. с. 29).

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

У ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованості із заробітної плати за лютий квітень 2017 року на загальну суму 15409 грн.

При цьому у суду не було підстав зазначати у своєму рішенні про необхідність вирахування з даної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, оскільки самим відповідачем було надано уточнюючу довідку із зазначенням сум заробітної плати ОСОБА_3, що підлягають до виплати вже за вирахуванням зазначених обовязкових платежів (а. с. 29).

Якщо відповідачу рішення суду є незрозумілим, він не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції в порядку ст. 221 ЦПК України, за його розясненням.

Стосовно визначення розміру моральної шкоди, присудженої до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3, суд керувався положеннями трудового законодавства, з урахуванням характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, та інших обставин справи, що відповідає розясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 та обґрунтовано, з врахуванням принципу розумності й справедливості, визначив її в сумі 5000 грн. Підстав для зменшення, визначеного судом розміру моральної шкоди, колегія суддів не вбачає.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303; 307 ч. 1 п. 1; 308; 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і крим,інальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -