Провадження № 2/161/3309/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань Кубяк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Садівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

10 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Садівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилися спадщина у вигляді будинку за адресою АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець залишила заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно позивачу.

Зазначає, що прийняла спадщину шляхом подачі заяви нотаріусу, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок, а сам будинок не зареєстрований належним чином.

Посилаючи на вищенаведені обставини позивач просить суд визнати право власності на спірний будинок (а.с.2).

У судове засідання позивач не з'явився, однак у заяві від 20 вересня 2017 року просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у листі від 10 серпня 2017 року №125/106/01-161 проти задоволення позову не заперечує, просить справу слухати за відсутності представника сільської ради.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3 (а.с.4). Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлям і спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

За свого життя померла склала заповіт від 25 лютого 1998 року, в якому розпорядилася, відповідно до якого заповіла житловий будинок своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.16).

Крім того, померлою зроблений інший заповіт від 06 вересня 2000 року, в якому вона розпорядилася належні їй земельні паї заповісти сину ОСОБА_4 (а.с.17).

Ще одним заповітом від 06 вересня 2000 року померла розпорядилася заповісти інші земельні паї ще одному сину - ОСОБА_5 (а.с.15).

З матеріалів спадкової справи слідує, що спадкоємець за заповітом від 25 лютого 1998 року, ОСОБА_2, прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви 26 грудня 2014 року.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 у встановленому порядку прийняла спадщину за заповітом, суд дійшов висновку, що єдиним спадкоємцем спірного будинку є саме позивач.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гордійчук Мирослави Вікторівни від 07 липня 2017 року п позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний будинок, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як слідує з матеріалів справи, оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок дійсно відсутні, а право власності на нього не зареєстроване.

Проте, право власності спадкодавця на будинок підтверджується іншими документами у справі, зокрема:

1)довідкою сільської ради від 03 липня 2017 року №409;

2)витягом з погосподарської книги №3 за 2016 рік Садівської сільської ради.

На думку суду, вказаних документів достатньо для висновку про те, що ОСОБА_7 дійсно на час смерті належав житловий будинок з надвірними будівлям і спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а отже права спадкоємця останньої, ОСОБА_2 підлягають захисту шляхом визнання права власності на це майно. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, на підставі статей 392, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,в порядку спадкування за заповітом, а саме на житловий будинок з надвірними будівлям і спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров