Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1635/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.09.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Кіселика С.А.

Суддів: Суровицької Л.В., Черненко В.В.,

за участі секретаря судового засідання Двоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих порушенням зобовязань,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих порушенням зобов'язань.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що у вересні 2008 року відповідно до усного договору про виконання ремонтних робіт позивач та відповідач усно домовилися про ремонтні роботи фарбування автомобіля, виготовлення та пошив салону та сидінь автомобіля. Позивач приїхала до відповідача на автомобілі НОМЕР_1 та передала його ОСОБА_3 та її чоловіку ОСОБА_4 за адресою площа Кірова,20 в м.Олександрія для виконання вищезазначених робіт.

Після передачі автомобіля та для реалізації ремонтних робіт позивач передала відповідачу кошти в період з вересня 2008 року по грудень 2011 року у сумі 33800 грн. та деталі до автомобіля: нову акумуляторну батарею вартістю 800 грн., нове скло вартістю 955 грн. 25 коп., акустичну систему вартістю 1599 грн.

Позивач зазначає, що ремонтні роботи не виконано та відповідач виявила недобросовісність при фарбуванні автомобіля та інших ремонтних робіт, розібрала автомобіль, залишила його без укриття від негативних природних умов та привела автомобіль в непридатний для експлуатації стан.

На вимогу позивача відремонтувати автомобіль ОСОБА_5 запропонувала позивачу звернутись до інших спеціалістів, які можуть скласти автомобіль.

Просила стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 10000 грн. матеріальні збитки у розмірі 50 000 грн. та 3 270 грн. вартість акумуляторної батареї.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулась до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вважає, що рішення є помилковим тому, що суд провів неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Вирішуючи спір на підставі досліджених доказів суд першої інстанції встановив, що згідно договору купівлі-продажу №2009/1 від 20.09.2007 року, який укладено на Тавричній товарній біржі, ОСОБА_2 придбала автомобіль «FORD MUSTANG» 1978 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 5 000 грн. 00 коп.

У вересні 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, уклали усний договір про ремонтні роботи придбаного позивачем автомобіля «FORD MUSTANG» 1978 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, а саме: фарбування автомобіля у червоний колір, виготовлення та пошив салону та сидінь автомобіля. Зазначені роботи мали бути виконані у трьохмісячний термін. За вищевказаною домовленістю ОСОБА_2, у вересні 2008 року, передала ОСОБА_3 автомобіль «FORD MUSTANG», 1978 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2, для здійснення ремонтних робіт. Зазначені ремонтні роботи виконувалися у дворі будинку, який належить ОСОБА_3

В обумовлений сторонами тримісячний строк ремонтні роботи щодо яких існувала домовленість між сторонами, не виконані з причини ненадання позивачем необхідних запчастин, а саме: гуми для скла, бензобака та замка запалення.

На час розгляду справи у суді обумовлені сторонами ремонтні роботи у повному обємі не виконані, автомобіль власнику не передано.

Дані обставини сторони визнали, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що вони не підлягають доказуванню, відповідно до положень ст. 61 ЦПК України.

Ухвалами Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 липня 2016 року та 16 січня 2017 року у справі призначались автотоварознавчі експертизи, у проведенні яких експертними установами було відмовлено у звязку із неможливістю надання висновку з підстав відсутності у літературі, яка використовується експертом, інформації щодо вартості робіт, деталей та матеріалів для автомобіля FORD Mustang, 1978 року випуску та з підстав відсутності необхідних даних для проведення судової автотоварознавчої експертизи і незадоволення клопотання експерта в частині надання зазначених у клопотанні даних.

Незадоволення позивачем клопотання експерта суд першої інстанції розцінив як ухилення від подання експертам необхідних матеріалів та визнання того, що відновлювальний ремонт відбувся.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції зазначив, що ним оцінено дії позивача, яка більше шести років не вживала будь - яких належних заходів щодо автомобіля, а тому нею пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів не погоджується із підставами відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В своїй позовній заяві, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальні збитки у розмірі 53270 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а обовязок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільним процесуальним законодавством збирання доказів судом, за власної ініціативи, не передбачено і визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви, пояснень сторін та свідків, змісту апеляційної скарги вбачається, що між сторонами існують правовідносини які регулюються Главою 61 ЦК України «Підряд» та положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В вересні 2008 року сторони, в усній формі, уклали між собою договір підряду, згідно умов якого ОСОБА_3 зобовязалась здійснити ремонт автомобіля, а саме: розібрати автомобіль, провести зварні роботи кузову, виконати підготовчі роботи до фарбування переданого їй ОСОБА_2 автомобіля «FORD MUSTANG», пофарбувати кузов автомобіля, виготовити оздоблення салону автомобіля та сидінь, провести зборку автомобіля. На здійснення ремонту позивачем передано відповідачу грошові кошти, сума яких в поясненнях сторін різниться. Позивач зазначила суму 33800 грн., відповідач 15000 грн. Документального підтвердження розміру суми коштів сторонами не надано у звязку із відсутністю таких документів.

Згідно домовленості між сторонами виготовлення оздоблення салону та автомобільних крісел мали відбуватись із матеріалу придбаного ОСОБА_3 за кошти передані замовником. Аналогічним способом було закуплено фарбу для фарбування кузову автомобіля.

Умовами договору сторони передбачили, і це сторони підтвердили у судовому засіданні, що в разі не можливості подальшого використання знятих із автомобіля запчастин зобовязання щодо придбання нових, із подальшою передачею їх підряднику, для установки на автомобіль, покладено на замовника.

Сторони підтвердили, що з метою в подальшому встановлення на автомобіль, позивачем придбано та передано відповідачу: нову акумуляторну батарею вартістю 800 грн., нове скло, вартістю 955 грн. 25 коп., акустичну систему вартістю 1599 грн.

На виконання умов договору підрядником виконані роботи по розібранню автомобіля, зварюванню, фарбуванню кузова автомобіля та виготовленню оздоблення салону та автомобільних крісел. Роботи по зборці автомобіля відповідачем не проведено оскільки позивачем не надано запасних частин, які підлягають встановленню на автомобіль при зборці, як то: бензобак, ущільнюючі резинки стекол та інші комплектуючі деталі.

Згідно положень ч. 1 ст. 851 ЦК України підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

Із досліджених судом доказів вбачається, що зупинення відповідачем роботи по зборці автомобіля було зумовлено не виконанням позивачем своїх зобовязань щодо надання запасних частин необхідних для встановлення на автомобіль при його зборці.

Доводів які б спростовували такий висновок суду позивачем не надано.

Із вищезазначеного вбачається, що дії відповідача, як підрядника щодо зупинення роботи по виконанню умов договору - зборці автомобіля, ґрунтуються на законі.

Крім того, статтею 852 ЦК України визначені права замовника, згідно яких, у разі порушення підрядником договору підряду передбачено, що: 1) якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором; 2) за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Із аналізу положень даної норма права вбачається, що замовник має право на відшкодування збитків лише за наявності у роботі підрядника істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків.

За відсутності письмового договору підряду із викладенням його умов щодо яких сторони дійшли згоди та відсутності доказів щодо наявності у роботі підрядника істотних відступів від них або доказів про інші істотні недоліки, у суду відсутні будь - які підстави для застосування положень ст.. 852 ЦК України та стягнення збитків, розмір яких позивачем належними доказами не доведено.

Оскільки судом встановлено, що зупинка виконання підрядником зобовязання по зборці автомобіля сталася з вини замовника, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність факту порушення прав позивача з боку відповідача, а отже і відсутності підстав для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у позові по суті спору у звязку із недоведеністю порушення підрядником умов договору. .

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2017 року задовольнити частково. .

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2017 року скасувати.

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих порушенням зобовязань відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді : Л.В. Суровицька

ОСОБА_6