Справа № 369/8797/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/4510/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 56 19.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, нарахованої пені за неналежне надання послуг та трьох відсотків річних,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення грошових коштів, нарахованої пені за неналежне надання послуг та трьох відсотків річних, посилаючись на те, що в 2012 - 2013 роках між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено три депозитних договори. З березня 2014 року відповідач припинив нарахування відсотків за договорами, обмежив доступ до депозитних рахунків у відділеннях ПриватБанку, системи Приват24, припинив надавати виписки за згаданими рахунками, тим самим не виконав належним чином свої зобов'язання за договорами і порушив його права споживача. В 2015 році він звернувся до суду із позовом про виконання зобов'язань за договорами, рішеннями судів всіх трьох інстанцій встановлено і доведено факт укладання між сторонами зазначених депозитних договорів і внесення ним грошових коштів на рахунки та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь відсотки за договорами по червень 2015 року та пеню три відсотки за кожен день прострочення виплати відсотків, зобов'язано відповідача відновити ОСОБА_2 доступ до депозитних рахунків. Вказував, що відповідач порушив його права споживача, своєчасно не виконав зобов'язання по нарахуванню та виплаті відсотків та вкладів, станом на 23 вересня 2016 року заборгованість за договорами складає 11721,09 доларів США. Крім того, відповідач, порушивши строк виконання послуги по своєчасній виплаті вкладу за відсотками, повинен сплатити пеню у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожен день прострочення.

На підставі вищевикладеного просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь кошти у валюті вкладу за договорами банківського вкладу в сумі 11721,09 доларів США та пеню за неналежне надання послуг в розмірі 91389 грн., покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року позов задоволено, стягнуто із відповідача на користь позивача грошові кошти у валюті вкладу, що складаються із суми вкладу та нарахованих відсотків, в загальній сумі 11721,09 доларів США, та пеню за неналежне надання послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», в загальному розмірі 91389 грн., стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись із рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що матеріали справи не містять належним чином завірених копій договорів банківського вкладу, відсутні квитанції або інші документи, що є підтвердженням внесення ОСОБА_2 готівки у відповідній платіжній системі. Також заперечував проти стягнення трьох відсотків річних за кожен день прострочення надання послуг по сплаті відсотків, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, випливають із договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, нарахованої пені за неналежне надання послуг та трьох відсотків річних, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», не повертаючи вклад на вимогу позивача, не виконує належним чином свої зобов'язання за умовами укладених депозитних договорів, а тому на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у валюті вкладу та пеня за неналежне надання послуг у розмірі трьох відсотків вартості послуг за кожний день прострочення.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України до м. Вишневе Київської області, взятий на облік 09 лютого 2015 року.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07 травня 2014 року, ОСОБА_2 має рахунки «Стандарт», дата оформлення 29 липня 2013 року, із залишком 7858,78 доларів США, «Стандарт», дата оформлення 15 листопада 2012 року, із залишком 2514,38 доларів США, та «Накопичувальний», дата оформлення 15 листопада 2012 року, із залишком 440,96 доларів США.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про визнання дій протиправними, стягнення відсотків за договорами банківського вкладу, зобов'язання виконати дії.

Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» по невиконанню зобов'язань за договорами № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року, № SAMDN 0052 від 15 листопада 2012 року, № SAMDN № 9426 від 15 листопада 2012 року протиправними, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року відсотки за період з 30 березня 2014 року по 29 червня 2015 року в сумі 866,29 доларів США та 3 % за кожний день прострочення в сумі 2 479,33 доларів США, а всього - 3 345,62 доларів США, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDN № 0052 від 15 листопада 2012 року відсотки за період з 16 березня 2014 року по 15 червня 2015 року в сумі 287,20 доларів США та 3 % за кожний день прострочення в сумі 1 393,17 доларів США, а всього - 1 680,36 доларів США, зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії по виконанню зобов'язань за договорами № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року, № SAMDN № 0052 від 15 листопада 2012 року, № SAMDN 9426 від 15 листопада 2012 року, а саме: відновлено ОСОБА_2 доступ до депозитних рахунків № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 в системі Приват 24 та у відділеннях ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання інформації про стан рахунків, виписок, довідок і не чинити дій щодо обмеження користування рахунками, відкритими ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк». У решті позову відмовлено.

22 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про виконання рішень судів та пропозицією добровільної сплати 5025,98 доларів США, відновлення доступу до депозитних рахунків, яка залишилась без задоволення.

26 липня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь на зазначену заяву, згідно якої виконання рішення підлягає здійсненню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативними актами, що регулюють здійснення виконавчого провадження.

05 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про дострокове розірвання депозитних договорів № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року, № SAMDN 0052 від 15 листопада 2012 року, № SAMDN № 9426 від 15 листопада 2012 року, яка одержана банком 07 вересня 2016 року згідно рекомендованого повідомлення.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Умовами депозитних договорів № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року, № SAMDN 0052 від 15 листопада 2012 року, № SAMDN № 9426 від 15 листопада 2012 року передбачена можливість їх дострокового розірвання, повідомивши іншу сторону за два банківських дня до дати розірвання договору.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами наявності депозитних зобов'язань перед позивачем за вказаними вище договорами, не спростував відомостей про відкриття по таких договорах особових рахунків, внесення вкладів позивачем, довідки про наявність рахунків у ПАТ КБ «ПриватБанк»

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що за договорами банківського вкладу, укладеними між сторонами, у банку виникла заборгованість по поверненню сум вкладів та сплаті відсотків, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Згідно наданого позивачем розрахунку, довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо розміру грошових коштів на рахунках та умов договорів банківського вкладу, заборгованість відповідача станом на 23 вересня 2016 року складає: за договором № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року - 8581,68 доларів США, в тому числі сума вкладу 7858,78 доларів США, відсотки з 30 червня 2015 року по 29 липня 2016 року - 722,90 доларів США, за договором № SAMDN 0052 від 15 листопада 2012 року - 2698,45 доларів США, в тому числі сума вкладу 2514,38 доларів США, відсотки з 16 червня 2015 року по 15 червня 2016 року - 184,07 доларів США, за договором № SAMDN № 9426 від 15 листопада 2012 року - сума вкладу 440,96 доларів США, всього 11721,09 доларів США.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині недоведення позивачем обставин укладення договорів банківського вкладу, колегія суддів звертає увагу, що дані обставини встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, зазначені доводи спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Крім того, судом із відповідача на користь позивача стягнуто три відсотки пені за кожен день прострочення виконання зобов'язань за договорами згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється та не регулює спірні правовідносини, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожний день прострочення.

Враховуючи, що розмір заборгованості складає 11721,09 доларів США, позивач просив стягнути пеню за період з 15 вересня по 25 вересня 2016 року, пеня в розмірі трьох відсотків становитиме 11721,09 х 0,03 х 10 = 3516,33 доларів США, що еквівалентно 91389 грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про стягнення пені із відповідача на користь позивача за прострочення виконання послуги по своєчасній виплаті вкладу з відсотками в загальному розмірі 91389 грн.

Колегія суддів приймає до уваги, що розмір заборгованості та пені відповідачем під час розгляду справи по суті та доводами апеляційної скарги не спростований.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.