Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1761/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

21.09.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Кіселика С.А.

Суддів: Дьомич Л.М., Черненко В.В.

за участі секретаря судового засідання Двоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, право власності підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КР № 029666, виданим 24.09.2008 року Бобринецькою районною державною адміністрацією.

06.05.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстрований реєстраційною службою Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області 18 травня 2015 року, номер запису 9739887. Примірник договору ним не отримано.

За вказаним договором відповідач зобов'язаний сплачувати щорічно орендну плату в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням індексації в строки до 30 грудня поточного року. Зазначене вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на рухоме майно. В порушення умов договору відповідач не виконує умови договору щодо сплати орендної плати та заборгував орендну плату в сумі 14426, 90 грн.

Просив розірвати договір оренди землі від 06.05.2015 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість з орендної плати в сумі 14426,90 грн.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач - ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Вважає, що рішення є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником земельної ділянки площею 7,57 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 029666 від 24.09.2008 року.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_3 передав в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за договором оренди землі від 06.05.2015 року, який зареєстрований реєстраційною службою Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області 18 травня 2015 року, номер запису 9739887.

За умовами спірного договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, обчислення її розміру здійснюється з урахуванням (без урахування) індексації (сторонами не підкреслено); орендна плата вноситься у строк до 30 грудня поточного року.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити законодавству чинному на час укладення договору оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Саме по собі поняття «несвоєчасна сплата» означає несплату певної суми коштів у певний строк, зокрема, у даному випадку, у строк, передбачений договором оренди землі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що він сплатив позивачу орендну плату достроково, а саме 17 травня 2015 року в сумі 25 000 грн. та 06.11.2015 року у сумі 5000 грн., що підтверджується його розписками долученими до матеріалів справи (а.с. 41-42).

За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. У наданих відповідачем до суду першої інстанції розписках вказано, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 25000 грн. та 5000 грн. без зазначення даних щодо призначення коштів, а саме плату за оренду землі.

Наявний доказ не може бути належним та допустимим у розумінні положень ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України, оскільки не є підтвердженням сплати орендної плати взагалі і тим більше наперед, а відтак не свідчить про факт виконання зобовязання за договором оренди земельної ділянки.

Укладеним між сторонами договором оренди землі не передбачено внесення орендної плати достроково одним платежем, а навпаки передбачає щорічну виплату до 30 грудня поточного року. Інша домовленість судом не встановлена.

Орендодавець в порушення умов договору на протязі 2-х років поспіль (2015-2016 рр.), внаслідок систематичної несплати орендної плати, значною мірою був позбавлений можливості щороку отримувати орендну плату за користування його земельною ділянкою, що є правовою підставою для розірвання вищевказаного правочину.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, та у справі № 6-977цс16 від 28 вересня 2016, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Крім того, посилання відповідача на здійснення 29.03.2017 року ОСОБА_2 через УДППЗ «Укрпошта» на імя ОСОБА_3 грошового переказу в сумі 6933 грн. в якості орендної плати за оренду земельної ділянки за 2015 рік (а.с.43), тобто за 2,5 місяці до предявлення даного позову позивачем, не спростовує того факту, що ФОП ОСОБА_2 допущено систематичну несплату орендної плати позивачу за користування належною позивачу земельною ділянкою за 2015-2016 роки, а тому дана обставина не має значення при вирішенні спору про розірвання договору оренди землі.

Відповідно до вимог ст. ст. 611, 614 ЦК України ОСОБА_2 не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, обставини справи свідчать про порушення ним умов договору, вина підтверджується належними доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

ОСОБА_4