Справа № 204/7495/16-ц
Провадження № 2/204/338/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представників позивачки ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання права власності на домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, який 16 листопада 2016 року уточнила та остаточно просила визнати договір купівлі-продажу домоволодіння та господарських будівель, яке складається з: А-1 - житловий будинок; а-1 - прибудова; а-навіс; Б-1-сарай; № 1,2 - огорожа і розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, виділеній для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 945 кв.м., укладений 23 травня 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виконаним та дійним. В обґрунтування позову вказала, що 23 травня 1988 року вона та ОСОБА_4 уклали між собою в домашніх умовах договір купівлі-продажу домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, виділеній для введення особистого підсобного господарства площею 0,946 кв.м., який ніде не реєструвався. Укласти відразу нотаріальний договір купівлі-продажу вони не мали можливості, оскільки ОСОБА_4 не переоформив на себе спадкове домоволодіння після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року і в нього не було коштів на переоформлення документів. У зв'язку з чим, ними було укладено договір купівлі-продажу без його нотаріального посвідчення. Згідно вказаного договору ОСОБА_4 повинен був узаконити на себе спадщину до 31 грудня 1988 року після чого вони мали намір звернутися для оформлення офіційного договору до нотаріуса. Однак звернутися до нотаріуса вони не змогли, оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року не встигнувши переоформити документи на себе. У неї залишився лише договір купівлі-продажу укладений в домашніх умовах та розписка про отримання коштів ОСОБА_4 за продаж вказаного домоволодіння та фактично передане йому домоволодіння. За домовленістю сторін, ціна продажу спірного домоволодіння склала 3 000 карбованців, які вона передала ОСОБА_4 при підписанні договору купівлі-продажу у повному обсязі. Тобто фактично угода обома сторонами була виконана, вона отримала домоволодіння, а ОСОБА_4 отримав повну вартість коштів за домоволодіння. Отримане нею домоволодіння складалося з: А-1 - житловий будинок; а-1 прибудова; а-навіс; Б-1 - сарай; № 1,2 огорожа. Дане домоволодіння належало ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16 жовтня 1951 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів. Згідно рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 29 жовтня 1945 року, зареєстрованого Дніпропетровським МБТІ та за записаного в реєстрову книгу під № 16 по реєстру № 63. Згідно Випису із актів земельної реєстрації на земельну ділянку, що є в АДРЕСА_1 та додатків до нього: земельна ділянка, належала ОСОБА_7 на підставі акту купівлі-продажу від 20 липня 1930 року за № 83; домоволодіння, що належало ОСОБА_7 згідно виконавчого листа від 29 жовтня 1945 року перейшло у власність ОСОБА_5 Тобто з переходом права власності на домоволодіння до ОСОБА_5 перейшло право власності на земельну ділянку. ОСОБА_4 на дату своєї смерті мешкав один, його батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_9 померли. Вона була єдиною особою, що підтримувала з ним стосунки, тому за власні кошти провела його заховання. З того часу і по сей день вона користується придбаним домоволодінням та сплачує податки за землю. Декілька разів вона намагалася узаконити домоволодіння, однак до кінця цю справу не доводила з різних причин, хоча фактично вона є власницею даного домоволодіння. На цей час вона має намір зробити поліпшення в домоволодінні і вважає, що їй потрібно здійснити реєстрацію права власності житлового будинку на які вона набула права на підставі договору купівлі-продажу, але яким вже 28 років не має можливості розпоряджатися на свій розсуд, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що на виконання умов договору купівлі-продажу домоволодіння від 23 травня 1988 року ОСОБА_10 передав ключі від домоволодіння позивачці, яка в свою чергу передала йому в повному обсязі обумовлену сторонами суму коштів за продаж домоволодіння, а також він почав займатися переоформленням вказаного домоволодіння, у зв'язку з чим він отримав 14 червня 1988 року у Дніпропетровському МБТІ довідку-характеристику за № 2683, в якій вказано, що ОСОБА_4 отримав довідку саме для переоформлення права власності на себе та технічний паспорт на житловий будинок від 14 липня 1988 року, виданий Дніпропетровським МБТІ, але переоформили документи він не встиг оскільки помер.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила в позов відмовити, суду пояснила, що договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально. Він був укладений без участі будь-яких свідків. Дане домоволодіння не зареєстровано і тому слід відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало на праві особистої власності ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 16 жовтня 1951 року, виданого відділом комунальної власності Виконавчим комітетом Красногвардійського районної Ради народних депутатів та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 06 грудня 1983 року (а.с. 14).

Згідно технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 14 липня 1988 року домоволодіння в цілому належить ОСОБА_5 і складається з: житлового будинку літ. А-1, сарай літ. Б-1, уборна літ. В та 1,2 огорожі (а.с.11-13).

Згідно листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 2626 від 17 березня 2017 року, станом на 31 грудня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 16 жовтня 1951 року за № 204, виданого Дніпропетровським МЖК згідно рішення народного суду 2-ї дільниці Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 29 жовтня 1945 року, зареєстрованого в КП «МБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 16 за реєстровим № 63. Крім того повідомлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи 14 червня 1988 року за замовленням ОСОБА_4 було видано довідку-характеристику за № 2683 для оформлення спадщини на вищевказане домоволодіння, відомості щодо використання довідки-характеристики відсутні (а.с. 23).

Згідно Випису із актів земельної реєстрації на земельну дільницю, що є в АДРЕСА_2, у межах, що зазначені на плані цього Випису, дільницею користується ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 1930 року за № 83. Дільниця має загальний розмір площею 946 кв.м. В нотатках даного Випису, зазначено, що згідно виконавчого листа від 29 жовтня 1945 року домоволодіння, що належало ОСОБА_7 перейшло у власність ОСОБА_5.(а.с. 15-17).

Згідно листа № 29/-411-0.6-3133/2-16 від 30 серпня 2016 року станом на 01 січня 2013 року право власності або користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у Державному реєстрі земель не зареєстровано (а.с. 22).

Відповідно до листа Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 23 вересня 2016 року за № 13408/09/04-66-13-01-30, станом на 23 вересня 2016 року заборгованість по земельному податку з фізичних осіб за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня (а.с. 24).

Також судом встановлено, що у подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 26), який в бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська уклав 04 листопада 1937 року шлюб з ОСОБА_9, про що в книзі записів актів громадського стану про одруження зроблено актовий запис за № 1428 (а.с. 26).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4

23 травня 1988 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1. Згідно умов даного договору, сторони домовились, що в строк до 31 грудня 1988 року заключити у нотаріуса договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1. Для укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 зобов'язується підготувати документи для нотаріального посвідчення, а саме: переоформить домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5 на себе. Також даним договором було обумовлено, що житловий будинок на час підписання даного договору купівлі-продажу належить його батькові ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 16 жовтня 1951 року, виданого на підставі рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 29 жовтня 1945 року. Сторони домовилися, що ціна продажу домоволодіння складає 3000 рублів, які передані ОСОБА_1 та прийняті ОСОБА_4 при підписанні цього договору. Договір був укладений у присутності свідка ОСОБА_12 (а.с. 9).

23 травня 1988 року ОСОБА_4 була написана розписка, про те, що він отримав від ОСОБА_1 3000 рублів за продаж домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно із прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, положення цього кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки «домашня» угода купівлі-продажу будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 укладена у 1988 році, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного Кодексу Української СРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української СРСР 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, суд може визнати дійсним договір, вчинений з недодержанням вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, але за наявності сукупності зазначених умов.

Для застосування вказаної норми права однією з необхідних умов є ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Згідно ст. 44 ЦК Української СРСР 1963 року, угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР повинні укладатись у письмовій формі. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Згідно ст. 153 ЦК Української СРСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК Української СРСР 1963 року).

Статтею 277 ЦК Української СРСР 1963 року передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власнику (ст. 225 ЦК Української СРСР 1963 року).

При розгляді справи встановлено, що договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений через те, що у ОСОБА_4 були відсутні правовстановлюючі документи, оскільки ним не було оформлено право на спадщину на спірний жилий будинок після смерті батька - ОСОБА_5

Зазначені обставини позивачем та її представником не заперечувались, а також підтверджуються показами свідка ОСОБА_13, яка суду пояснила, що ОСОБА_4 був похилого віку і вирішив продати будинок. В кінці травня 1988 року її погукали бути свідком укладання договору купівлі-продажу. Вони сіли, написали договір купівлі-продажу. ОСОБА_4 отримав грошові кошти за продаж будинку в розмірі 3000 рублів і передав один комплект ключів позивачці. ОСОБА_4 після цього проживав у цьому будинку. Потім він почав збирати документи для переоформлення даного домоволодіння. У нього була чи то донька чи то племінниця. Він сам проживав, до нього приходили по сторонні особи і приносили поїсти. ОСОБА_4 постійно проживав у даному будинку. Вона з 1984 року отримала квартиру на ж/м Парус і постійно там проживала, а до 1984 року постійно проживала на АДРЕСА_1 але постійно приходила в гості до своїх батьків. З позивачкою вона постійно підтримувала хороші стосунки. ОСОБА_4 був хворою людиною і не встиг переоформили документи на себе після смерті свого батька.

Таким чином, ОСОБА_1 23 травня 1988 року було укладено угоду купівлі-продажу не з власником домоволодіння АДРЕСА_1 який не мав права продажу спірного будинку.

Також, як вбачається з угоди, ОСОБА_4 зобов'язався в строк до 31 грудня 1988 року заключити у нотаріуса договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1. Для укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 зобов'язується підготувати документи для нотаріального посвідчення, а саме: переоформить домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5 на себе.

Для виконання умов даного договору ОСОБА_4 було отримано в МБТІ довідку характеристику, в якій зазначено, що дана довідка видана з метою отримання свідоцтва про право власності (а.с.18), але ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5

З огляду на це, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 ухилявся від нотаріального оформлення угоди.

Факт ухилення продавця від посвідчення договору купівлі-продажу не встановлений та будь-які докази ухилення від нотаріального посвідчення договору відсутні, а тому відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 47, 153, 224, 225, 277 ЦК ( в редакції 1963 року), ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання права власності на домоволодіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. О. Дубіжанська