Єдиний унікальний номер 219/1243/17 Номер провадження 22-ц/775/1445/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Жданової В.С.,Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2017 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк, Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 9 254 грн. 42 коп., яка складається з 5 096 грн. 02 коп. заборгованості за кредитом, 4 158 грн. 40 коп. заборгованості за процентами за користуванням кредитом. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 26 261 грн. 17 коп., пені та штрафу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду в частині зменшення заборгованості по процентам. Просить задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін. Вважає, що рішення суду в частині його оскарження прийнято без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд, зменшуючи заборгованість по процентам, не врахував підвищення відсоткової ставки, а здійснив розрахунок за ставкою, яка була на день укладення договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі - Умов) та «Тарифами Банку) складає договір між нею та Банком, що підтверджується підписом у заяві. На підставі підписаної сторонами заяви було укладено Договір між сторонами про надання банківських послуг. Протягом певного часу позичальник сплачувала кошти за користування кредитом у відповідності до Умов, не допускаючи порушення правил користування платіжною картою. У відповідності до роз'яснень абз. 3 п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Підписавши анкету-заяву від 20 січня 2009 року відповідач погодилася з умовами договору та порядком зміни процентів за користування кредитом. Кредитним договором передбачені умови підвищення процентної ставки і вони мають виконуватися. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % на місяць або 30% на рік. Далі наказами банку від 01 вересня 2014 року відсоткова ставка була змінена до 34,80%, 01 квітня 2015 року до 43,20%. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан карткових рахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п.5.3 умов передбачено, що якщо на протязі 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Зменшуючи заборгованість по відсоткам суд не врахував, що саме на відповідачеві лежить обов'язок регулярно знайомитись із змінами умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів, банк інформує про зміну тарифів у виписці, а саме на відповідачеві лежить обов'язок отримувати такі виписки, у разі незгоди відповідач зобов'язаний звернутися із письмовою заявою про розірвання договору.

В засідання апеляційного суду представник банку не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника Банку надійшло клопотання розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційному суді просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність представника Банку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи і, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 20 січня 2009 року ОСОБА_1 підписала заяву, у якій, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку просила надати їй банківську послугу - оформити на її ім'я кредитку «Універсальну», 55 днів пільгового періоду, кредитний ліміт в сумі 500 грн., базова процентна ставка 2,5 % в місяць на залишок заборгованості (а.с. 6). Своїм підписом відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Вона згодна з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. В той же день відповідачкою підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, у якій зазначена відсоткова ставка 2,5 % на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році).

В подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався, останній раз 14 жовтня 2014 року на суму 5 100 грн., що сторонами не оспорюється.

Звернувшись із даним позовом позивач просив, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, стягнути з неї заборгованість за кредитом в сумі 5096,02 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 30 419,57 грн., а також штрафи у розмірі 500 грн. фіксована частина та 1918,28 грн. процентна складова.

Задовольняючи позовні вимоги Банку в частині стягнення заборгованості за кредитом, суд виходив з того, що відповідачка не виконувала умови договору, своєчасно не повертала суми кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 096,02 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку стосовно стягнення процентів за користування кредитом, суд виходив з того, що кредитором збільшено фіксовано процентну ставку в односторонньому порядку, а тому не врахував підвищення відсоткової ставки, а здійснив розрахунок за ставкою, яка була встановлена на день укладення договору.

ПАТ КБ «Приватбанк» рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за пенею, а також штрафів не оскаржує, у зв'язку з чим в цій частині законність рішення суду першої інстанції апеляційним судом, відповідно до ст.303 ЦПК України, не перевіряється.

З висновками суду в оскаржуваній частині рішення, стосовно стягнення процентів за користування кредитом, погоджується і апеляційний суд з огляду на наступне.

В заяві про надання кредитної послуги оформлення кредитки «Універсальної» від 20 січня 2009 року та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 20 січня 2009 року, підписаних сторонами, обумовлено проценту ставку за користуванням кредитом 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних на залишок заборгованості.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року процентна ставка збільшена до 34,80% та з 01 квітня 2015 року до 43,20%, у відповідності до наказів банку від 18 серпня 2014 року №СП-2014-6915682 та від 18 лютого 2015 року №СП-2015-6552838 (а.с.99-108).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Банку забороняється збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором (або встановлений кредитним договором порядок сплати змінюваної процентної ставки) за відсутності згоди на це позичальника.

Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

Згідно приписів п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30 березня 2012 року, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст. 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

Позивачем не надано доказів погодження з відповідачем підвищення процентної ставки.

Тому висновок суду про часткове задоволення позову та стягнення процентів за користування кредитом без врахування підвищень процентної ставки з 01 вересня 2014 року, та 01 квітня 2015 року є вірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору визначена пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, згідно з якою банк інформує позичальника про підвищення процентної ставки шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання якої відноситься до обов'язків позичальника висновків суду не спростовують, оскільки з моменту набуття чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», а саме з 10 січня 2009 року Цивільний Кодекс України доповнено статтею 1056 -1, якою визначено, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом N 661-VI. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України висловлена 16 грудня 2015 року при розгляді справи N 6-2355цс15.

Усі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і правильно визнані необґрунтованими. Вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Тому рішення суду є законним і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 303-315 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до касаційного суду України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: