ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4759/17
провадження № 2/753/3845/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування кімнатою та про визнання за позивачем право користування цією кімнатою, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

Встановив:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з вказаним позовом.

Суд прийшов до висновку, що заява подана з порушенням вимог ч.5 ст.119 ЦПК України - позивачем не було сплачено судовий збір у повному обсязі всупереч вимогам ст.4 Закону України "Про судовий збір", який становить 640 грн. за позовну вимогу немайнового характеру.

Крім того, заява була подана з недотриманням і інших вимог ст.119 ЦПК України, а саме: відсутнє обгрунтування щодо вказаної вимоги в зокрема в контексті положень ст.16 ЦК України щодо прав на кімнату, яка є власністю іншої особи (яка фактично до участі не залучена, і обгрунтування і цього відсутнє) та виділена в користування лише відповідачу, а також відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо обставин знаходження позивача у відповідній черзі на отримання житла в контексті вимоги щодо виділення саме йому вказаної кімнати.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої позивач отримав 13 квітня 2017 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі), а його представник 10 квітня 2017 року (згідно з розпискою).

Проте, недоліки позову не були усунуті.

При цьому, відповідно до п.13 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10 - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), проте судовий збір не сплачено за кожну з вищевказаних окремих позовних вимог немайнового характеру у вищевказаному, зазначеному судом розмірі.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: