Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Назарова М.В.
Провадження № 22ц/782/672/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 серпня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання відмови у приватизації незаконною, визнання права на приватизацію квартири та зобов'язання прийняти повторно до розгляду заяву та додані до заяви документи щодо приватизації квартири,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 05.07.2016 р. позивач звернулася до Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради (далі - УЖКГ) як органу приватизації із заявою щодо приватизації займаного житла, а саме: квартири АДРЕСА_1, до якої додала необхідні документи.

Листом Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради №22 від 15.07.2016 р. позивачу було відмовлено в приватизації житла згідно чинного законодавства з підстав, що загальна площа квартири за вказаною адресою складає 44,03 кв.м, а позивач має право приватизувати лише 22,4 кв.м, і що позивачем не надано документу, який підтверджує невикористання залишку житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 23.12.1994 року до 15.12.2000 року.

В даній відповіді вказано, що позивачем було використано право на безкоштовну приватизацію в грудні 1993 року, на той час склад сім'ї позивача був дві людини, отже позивач та член її сім'ї, який приймав участь у приватизації, мають право брати участь у приватизації та приватизувати на своє ім'я по 11,2 кв.м кожний.

Позивач з вказаним висновком УЖКГ Сєвєродонецької міської ради не згодна, вважає, що порушено її право на приватизацію житла, а підстави, які приведені в обґрунтування неможливості приватизації житла, та відсутність правових підстав для приватизації - незаконними, тому просила визнати відмову у приватизації відділом приватизації УЖКГ Сєвєродонецької міської ради за її заявою щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 незаконною; визнати за позивачем право на приватизацію щодо вказаної квартири; зобов'язати відділ приватизації - УЖКГ Сєвєродонецької міської ради прийняти повторно до розгляду заяву позивача від 05.07.2016 р. та додані до заяви документи щодо приватизації квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 серпня 2017 року у задоволенні позовну відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзівважає рішення незаконним та необгрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавшидоповідь судді-доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як свідчать матеріали справи, згідно рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.11.2014 року було встановлено факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року) як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 8).

Згідно рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.03.2015 року визнано за ОСОБА_2 право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9).

Вказані рішення є такими, що набрали законної сили.

За адресою: АДРЕСА_3 мешкають та зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 21.04.2015 року, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 03.10.2015 року, про що свідчить довідка КП «ЕРЦ» Сєвєродонецької міської ради (а.с. 11).

Вказані обставини ніким не оспорюються.

05.07.2016р. ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності, в інтересах ОСОБА_2 звернулася до відповідача - Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради з листом щодо можливості оформлення документів по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 33).

На вказане звернення листом від 15.07.2016 року №22 УЖКГ Сєвєродонецької міської ради повідомило позивача про неможливість згідно чинного законодавства оформлення документів на приватизацію вказаної квартири з посиланням на те, що ОСОБА_2 було використано право на безкоштовну приватизацію в грудні 1993 року, на той час склад сім'ї позивача був дві людини, отже, площа на сім'ю 21,0х2+10=52,0 кв.м, на кожного члена сім'ї 26,0 кв.м. Загальна площа квартири 29,6 кв.м на кожного члена сім'ї 14,8 кв.м. Отже, позивач та член її сім'ї, який приймав участь у приватизації, мають право брати участь у приватизації та приватизувати на своє ім'я по 11,2 кв.м кожний. Крім того, зауважено, що заявником не надано документу, який би підтверджував невикористання залишку житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 23.12.1994 року до 15.12.2000 року (а.с. 5-6).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те, що позивач фактично не зверталася із заявою встановленої форми про оформлення передачі в приватну власність квартири, що передбачено Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, і крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідачем УЖКГ Сєвєродонецької міської ради відмовлено позивачу у приватизації, оскільки відповідь відповідача листом №22 від 15.07.2016 року надана в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», і її не можна вважати відмовою у приватизації.

Такі висновки суду грунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з огляду на наступне.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Приватизацією є відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

Порядок приватизації квартир, що відносяться до державного житлового фонду, регулюється Законом України №2482-XXII від 19 червня 1992 року "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон №2482-XXII) та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 2 березня 2015 року № 42) (далі Положення).

Згідно зі ст. 8 Закону №2482-XXII та пп. 13, 15 Положення, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Рішенням Сєвєродонецької міської ради №1108 від 30.07.1997р. «Про орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів» був визначений орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів - Управління житлово-комунального господарства, який є відповідачем по теперішній справі.

Пунктом 18 Положення передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

При цьому пунктом 17 Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2 до Положення.

Як вірно встановлено судом, позивач не надав доказів свого звернення до органу приватизації із відповідною заявою, зразок бланку якої затверджений у Додатку 2 до вказаного Положення.

Матеріали справи містять лише копію заяви №35 від 05.07.2016 року від імені ОСОБА_2 про розгляд можливості оформити документи по приватизації квартири (а.с. 33), яка не відповідає затвердженій формі Додатку 2 до Положення.

Доказів звернення ОСОБА_2 05.07.2016 року до органу приватизації із заявою, форма якої передбачена Додатком 2 до Положення, і прийняття відповідачем рішення про приватизацію або відмову в ній у передбачений законом спосіб, позивачем не надано.

Оскільки суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України), і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 2 ст. 10 ЦПК України), а позивачем не надано доказів того, що вона зверталася до органу приватизації з належно оформленою заявою на приватизацію квартири (будинку), доводи апеляційної скарги про належне звернення позивача з заявою на приватизацію житла є помилковими.

Як є помилковими і такими, що спростовуються матеріалами справи, доводи апеляційної скарги, що представник позивача зверталася із заявою на приватизацію житла в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_7 і додавала до цієї заяви необхідні документи, оскільки вказана заява від 05.07.2016 року подана лише від імені ОСОБА_2

Помилковими є і доводи апеляційної скарги, що суд вказав про відсутність у представника позивача права на звернення в інтересах позивача з заявою щодо приватизації жита, тому позивач фактично не зверталася із такою заявою, оскільки вказаний висновок судом взагалі не робився і судом не ставилися під сумнів повноваження представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Необґрунтованим є і довід апеляційної скарги, що позивач зверталася із заявою щодо приватизації квартири, а не із заявою щодо можливості оформлення документів по приватизації квартири, оскільки в матеріалах справи наявна саме остання заява.

Доказів подання позивачем будь-якої іншої заяви 05 липня 2016 року до УЖКГХ Сєвєродонецької міської ради про приватизацію квартири, як того вимагає п. 18 Положення, позивачем не надається.

Оскільки суд розглядав позов ОСОБА_2 про незаконність відмови у приватизації, визнання за позивачем права на приватизацію і про зобов'язання відповідача прийняти повторно до розгляду заяву позивача від 05.07.2016 року, то судом вірно не взято до уваги наявну в матеріалах справи заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 28.03.2017 року про приватизацію житла, оскільки з цією заявою позивач звернулася до органу приватизації вже під час розгляду справи судом.

Більш того, подання вказаної заяви, форма якої відповідає Додатку 2 Положення, свідчить про те, що позивачем визнається факт того, що вона не зверталася із належною заявою про приватизацію до відповідача до подачі позову до суду.

За результатом розгляду заяви про приватизацію житла відповідно до п. 21 Положення органом приватизації видається розпорядження щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах, зразок якого затверджений Додатком 7 до вказаного Положення.

Тому вірним є висновок суду, що відповідь органом приватизації - УЖКГ Сєвєродонецької міської ради - не є по суті відмовою позивачу у приватизації, яку ОСОБА_2 оскаржує, адже відповідне рішення може бути прийняте лише за належним зверненням у передбачений законом спосіб.

З огляду на вимоги ст.ст. 15, 16 ЦК України про право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення і право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено порушення відповідачем УЖКГ Сєвєродонецької міської ради її права на приватизацію житла, оскільки будь-яке рішення щодо приватизації останнім не приймалося, відповідь останнього на звернення ОСОБА_2 не є відмовою у приватизації в розумінні п. 10 статті 8 Закону №2482-XXII, тому висновок суду про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю внаслідок відсутністю спору є правильним.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 серпня 2017 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: