Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 333/1711/17 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
провадження № 22-ц /778/3087/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат.

В позові зазначала, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.06.1998 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2013 року шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Тривалий час після розірвання шлюбу ОСОБА_3 надавав допомогу на утримання дітей шляхом перерахування коштів на картковий рахунок. Проте, останні півроку суми, які ОСОБА_3 добровільно сплачував на утримання дітей, стали меншими і платежі не періодичними. При цьому, донька ОСОБА_5 має істотні проблеми із здоров'ям, що підтверджено медичними висновками, а лікування потребує значних коштів. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісяця з індексацією, по 1 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 29.03.2017р. і до досягнення повноліття дітьми. Стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на лікування ОСОБА_5 в розмірі 328,87 грн. щомісячно, починаючи з 29.03.2017р. по 29.03.2020р.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з 29.03.2017р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з 29.03.2017р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 328,87 грн. щомісяця, починаючи з 29.03.2017р. до 29.03.2020р. включно.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції або змінити, та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.1998р., який розірвано за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2013р.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

З матеріалів справи вбачається та позивач про це зазначає в позовній заяві, що питання щодо надання колишній дружині матеріальної допомоги на утримання доньок було узгоджено між ними таким чином, що ОСОБА_3 щомісячно добровільно переводив на банківську картку позивача грошову суму у розмірі 3000 грн.

В позовній заяві ОСОБА_2 вказувала, що останнім часом відповідач не надає добровільної допомоги на утримання дітей, або дана допомога носить нерегулярний характер, що змусило її звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткової допомоги на лікування меншої дочки. Щомісячну сплату аліментів вона визначила у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є приватним підприємцем та має мінливий дохід, а розмір в сумі по 1500 грн. на кожну дитину нею визначено з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на дитину віком від 6 до 18 років, доходу та наявної

можливості у відповідача сплачувати їй такий розмір аліментів, а також з потреб дітей.

Частково задовольняючи цей позов та стягуючи по 1000 грн. аліментів на кожну дитину та 328,87 грн. додаткових витрат на меншу із дочок, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є особою працездатного віку, але офіційно не працевлаштований, є особою-підприємцем, не заперечує сплачувати аліменти в твердій грошовій суми по 1000 грн. на кожну доньку та додаткові витрати на лікування меншої доньку в сумі 400 грн. щомісячно.

Позивач не оскаржує рішення суду в частині стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на лікування ОСОБА_5 в сумі 328,87 грн. щомісячно до 29.09.2020р. Але вважає замалою визначену судом суму щомісячних аліментів на дітей в розмірі по 1000 грн. на кожного. Вважає, що висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи, за якими у відповідача мається можливість сплачувати по 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - адвокат Пушкін О.В. вказував, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач надавав пояснення, що має щомісячний дохід від підприємницької діяльності у розмірі 90 000 грн., але суд не прийняв до уваги ці пояснення та обмежився лише тією сумою аліментів, яку визнавав відповідач.

Заперечуючи ці обставини, відповідач ОСОБА_3 пояснив, що є фізичною особою -

підприємцем, платником другої групи єдиного податку, займається продажем товарів, та 90 000 грн. це є приблизна щомісячна сума проданого товару, але не чистий дохід, як помилково вважає представник позивача. З цієї суми він сплачує орендну плату, частину суми спрямовує на закупівлю нових товарів, а його чистий дохід раніше складав до 12 000 грн., з якого він міг сплачувати колишній дружині аліменти на доньок у розмірі 3000 грн. щомісячно, а на теперішній час з 2017р. чистий дохід зменшився приблизно до 8000 грн. Також вказував, що перебуває у новому шлюбі, та його дружина на теперішній час не працює та знаходиться на його утриманні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 13.08.2004р. як ФОП з основним видом діяльності за КВЕД 45.32 - роздрібна торгівля деталями та приладами для автотранспортних засобів ( а.с. 12-14).

З наданої позивачем роздруківки про рух коштів по її банківській картці в ПриватБанку вбачається, що ОСОБА_3 добровільно переводив на картку позивача на утримання дітей суму, не меншу 3000 грн. щомісячно, до грудня 2016р. включно. В січні-лютому 2017р. таких переводів не було, тому позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

ОСОБА_3 пояснював, що це пов»язано наразі із його фінансовими труднощами, оскільки вартість товарів у закупці значно збільшилась, а платоспроможність населення зменшилась. Але від сплати аліментів він не відмовляється та спроможний на теперішній час сплачувати той розмір аліментів, який визначений судом.

ОСОБА_2 працює інженером технологом у ПрАТ «ЗРЗ» та отримує зарплату у розмірі 4000 грн. щомісячно.

Встановлено, що на час звернення позивача з цим позовом до суду відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років визначено в сумі 1777 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та вирішення цього спору судом, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як один з батьків працездатного віку, має надавати допомогу на утримання дітей у розмірі, що складає не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та таке ж утримання має надавати другий з батьків. Тому стягнення з відповідача на користь позивача на утримання кожної дитини аліментів в сумі 1000 грн., які підлягають індексації, щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, не суперечить положенням ст.ст. 180, 182 СК України.

З такими висновками суду погоджується колегія, оскільки вони ґрунтуються на нормах матеріального права, які правильно застосовані судом та на підставі яких вирішено спірні правовідносини.

Посилаючись на спроможність відповідача сплачувати більшу суму на утримання доньок щомісячно, позивач та її представник, по-перше, не надали відповідних доказів про це, про їх витребування не просили, а по-друге, не зважили на вимоги ст. 180 СК України, якою обов»язок щодо утримання дитини покладається у рівній мірі на обох батьків.

Отже, сплатою аліментів в сумі 1000 грн. в місяць з урахуванням індексації відповідач забезпечує більшу частину прожиткового мінімуму на кожну з доньок, та матері залишається забезпечити до розміру прожиткового мінімуму - 777 грн., що коригується з визначеними доходами сторін, за якими дохід відповідача є більшим, а дохід позивача меншим.

Зважаючи на зазначене, колегія визнає, що апеляційна скарга не спростовує правильних висновків суду, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням без змін рішення суду в оскаржуваній частині.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2017 року у цій

Справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.