АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсною зміну відсоткової ставки, зобов'язання вчинити певні дії, розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсною зміну відсоткової ставки, зобов'язання вчинити певні дії, розірвання договору - задоволено частково.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок платежів за кредитним договором №МКМОGL00000249 від 03.09.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», з 06.12.2011 року з урахуванням відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (12% річних).

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами /а.с.57-59/.

З таким рішенням, в частині задоволення позовних вимог, не погодився банк, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив його скасувати та закрити провадження у справі /а.с.62-63/.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання здійснити перерахунок платежів, перевірка його законності та обґрунтованості проведена апеляційним судом у цих межах.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.09.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МКМОGL00000249, за умовами якого позивач отримала від банку грошові кошти в розмірі 35 000 доларів США на купівлю квартири та 5250 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - до 02.09.2037 року /а. с. 9-10/.

У подальшому, 06.12.2011 року банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку з 12% річних до 20,16% на рік, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.13/.

Згідно пункту 2.3.1 кредитного договору № МКМОGL00000249 від 03.09.2007 року банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки, при цьому надіславши позичальникові письмове повідомлення про таку зміну протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки /а.с.9 зворот/.

Всупереч указаним умовам кредитного договору, банк не надсилав позивачу ОСОБА_2 відповідного повідомлення про зміну відсоткової ставки.

Вказана обставина банком не спростована.

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок платежів за кредитним договором, в силу ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», ст. 1056-1 ЦК України, підлягають задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в оскарженій частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду в цій частині залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке, в оскаржуваній частині, відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що умова кредитного договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Всупереч вимогам пункту 2.3.1 кредитного договору банк не повідомив позивача належним чином про відповідну зміну процентної ставки, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок платежів за кредитним договором з дати підвищення процентної ставки - з 06.12.2011 року за тією фіксованою процентною ставкою, яка була передбачена укладеним кредитним договором від 03.09.2007 року - 12% річних.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростовували цей висновок суду.

Натомість, у скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на необхідність скасування оскаржуваного рішення суду на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки ОСОБА_3 вже зверталась до суду з позовом до банку про визнання недійсною односторонню зміну процентної ставки та зобов'язання вчинити певні дії, у задоволенні якого рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 року у справі № 201/2090/16-ц їй було відмовлено /а.с.62-63/.

Однак, вказані доводи апеляційної скарги є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з вищевказаного рішення від 17.10.2016 року /а.с.79-83/, апеляційним судом було скасовано рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2016 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсною односторонню зміну процентної ставки та зобов'язання вчинити певні дії було відмовлено. У мотивувальній частині вказаного рішення від 17.10.2016 року колегія суддів зауважила, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 з тих підстав, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що банк в односторонньому порядку змінив розмір процентної ставки за користування кредитом, зазначивши щодо порушень районним судом норм ч.4 ст.10 ЦПК України щодо сприяння суду у здійсненні прав сторін. Таким чином, апеляційний суд у вказаному рішенні скасував рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2016 року як передчасне /а.с. 82 абзац 11/, з огляду на порушення районним судом процесуального закону, а по суті заявлені позивачем позовні вимоги апеляційним судом не розглядались.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а рішення суду від 23.02.2017 року, в оскаржуваній частині, відповідає вимогам закону, а тому залишається в силі. Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко