АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4277/17 Справа № 175/377/16 Головуючий у 1 й інстанції - Новік Л.М. Доповідач - Куценко Т.Р.
Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2017 року м. Дніпро 12 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

КС «Союз-Дніпро» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 20 березня 2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти с визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобов`язання умовами даного договору. Зобов`язання за договором було забезпечено договором поруки з ОСОБА_3 , укладеного 20 березня 2014 року з банком. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти. Позичальник свої обов`язки системно не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору та у зв`язку з чим виникла необхідність захисту свого цивільного права позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені /а.с.2-3, 48-49/.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року заявлені позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 632/14 від 20 березня 2014 року у розмірі 15 955, 45 грн., що складається з: 4 278,52 грн. - залишок по кредиту; 11 676,93 грн. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. Також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.84-85/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим ставить питання про його скасування в цій частині /а.с.105/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 березня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 632/14, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6 290 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1, 95 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (23.4 % на рік), строком на 18 місяців, тобто з кінцевим терміном повернення 19 вересня 2015 року /а.с. 5-6/.

Щомісяця в період сплати позичальник повинен надати КС «Союз-Дніпро» кошти (щомісячний платіж) згідно графіку погашення кредиту, який визначений п.4.2. договору, для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту та відсоткам. Періодом сплати вважати період з «25» по «30» число кожного місяця.

За кредитним договором відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку та у строки обумовлені кредитним договором (п. 3.2 кредитного договору).

Розділом 9 договору передбачена відповідальність позичальника в разі порушення ним термінів повернення кредитних коштів, встановлених спірним договором.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 20 березня 2014 року було укладено договір поруки з ОСОБА_3 . За умовами вказаних договорів відповідач поручилась перед кредитором за виконання боржником свого обов`язку за кредитним договором від 20 березня 2014 року / а.с.7/.

У порушення умов кредитного договору від 20 березня 2014 року, відповідач свої зобов`язання виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 12 660 грн., яка складається з 4 278, 52 грн. залишок по кредиту та 8 382, 47 грн. відсотки за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості /а.с.50/.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 16 липня 2017 року призваний на військову службу в ЗСУ та з 20 серпня 2015 року перебуває в зоні проведення АТО Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою від 02 вересня 2015 року /а.с.28/.

Задовольняючи позов шляхом ухвалення заочного рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог та розміру заборгованості.

Проте з таким висновком повністю погодитись не можна, оскільки при ухвалені оскаржуваного рішення судом не було враховано, що позивачем уточнено позовні вимоги, шляхом зменшення розміру суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, з 15 955 грн. до 12 660, 99 грн.

Також судом не було враховано, що боржник з 16 липня 2015 року був мобілізований на військову службу через особливий період.

Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває на час розгляду справи.

Згідно довідки військової частини « НОМЕР_1 » Міністерства оборони України №2589 від 02 вересня 2015 року ОСОБА_1 з 16 липня 2015 року призваний на військову службу в ЗСУ. Таким чином, на час особливого періоду, що діяв в Україні боржник перебував на військовій службі, а від так на нього поширюються пільги, визначені ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, проценти за спірним кредитним договором не підлягають нарахування починаючи с дня мобілізації боржника на військову службу.

Таким чином, суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, необхідно зменшити з 15 955, 45 грн. до суми 12 254, 53 грн., яка складається з: 4 278, 52 грн. залишок по кредиту та 7 976, 01 грн. відсотки за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів.

Враховуючи зменшення суму заборгованості в силу ст..88 ЦПК України також підлягає зменшенню судовий з кожного окремо з 689 грн. до суми 666, 88 грн.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів в солідарному порядку, зменшивши її розмір з урахуванням ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року змінити в частині визначеної судом суми заборгованості та суми судового збору.

Зменшити стягнуту солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 632/14 від 20 березня 2014 року з 15 955, 45 грн. до суми 12 254, 53 грн., яка складається з: 4 278, 52 грн. залишок по кредиту та 7 976, 01 грн. відсотки за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів.

Зменшити стягнутий з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» судовий збір з кожного окремо з 689 грн. до суми 666, 88 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко
Ж.І. Максюта