Єдиний унікальний номер 235/5216/16-ц Номер провадження 22-ц/775/823/2017
Головуючий 1 інстанції: Величко О.В. Єдиний унікальний номер 235/ 5216/16-ц
Доповідач: Груіцька Л.О. Номер провадження 22ц-775/ 823/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Груіцької Л.О.,

суддів: Осипчук О.В.,Соломахи Л.І.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровської районної ради в м. Донецьк про визнання права власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, подану її представником за довіреністю ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Кіровської районної ради в м. Донецьк, про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову вказала, що вона є власником будівлі кафе з літнім майданчиком літ. А-2 площею 152,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Право власності на вказане майно підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 30.11.2012 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бурлак А.В. з реєстровим номером 5593, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів під № 5345127. Оригінали правовстановлюючих документів зберігалися в ПАТ «Укрбізнесбанк», що підтверджено актом прийому-передачі. Оскільки в теперішній час банк перебуває у стані припинення, а нотаріус , яка посвідчувала вказаний правочин припинила свою діяльність та не може видати дублікат договору купівлі-продажу, вона позбавлена можливості отримати оригінали правовстановлюючих документів, та отримати дублікат. У звязку з тим, що вона не може розпоряджатись вищезазначеним об'єктом нерухомості, посилаючись на ст. 328 ЦК України, просить визнати за нею право власності на будівлю кафе з літнім майданчиком літерою А2 загальною площею 152,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на обставини аналогічні позовній заяві, а саме що ОСОБА_1 є власником будівлі кафе з літнім майданчиком літ. А-2 площею 152,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Право власності на вказане майно підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 30.11.2012 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бурлак А.В. з реєстровим номером 5593, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів під № 5345127. Оригінали правовстановлюючих документів зберігалися в ПАТ «Укрбізнесбанк», що підтверджено актом прийому-передачі. Оскільки в теперішній час банк перебуває у стані припинення, а нотаріус , яка посвідчувала вказаний правочин припинила свою діяльність та не може видати дублікат договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати оригінали правовстановлюючих документів, та отримати дублікат. Єдиною можливістю для підтвердження права власності на її майно є рішення суду.

Відповідач Кіровська районна рада в м. Донецьк про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином ( а.с.152 ).

Позивачка ОСОБА_1 яка згідно позовної заяви зареєстрована в м. Донецьк, тобто на території, яка на теперішній час органами державної влади не контролюється, і поштовий зв'язок з якою з липня 2014 року відсутній, в судове засідання апеляційного суду також не з'явилася, інформація про час і місце судового засідання для позивачки була розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) на сторінці Апеляційного суду Донецької області у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)» за адресою: http://dna.court.gov.ua/sud0590/info_zona_ato/sud_pal_gr/ (а.с. 145-146).

Представник позивачки ОСОБА_3 суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає. Розглядаючи справу суд вірно визначив характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив обставини справи, надані докази, яким дав правильну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права та вірно вирішив спір.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що факт втрати оригіналу правовстановлюючого документу не доведено в судовому засіданні.

Такі висновки суду є законними та обґрунтованими з такого.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства

За ст. 181 ЦК до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

До об'єктів нерухомого майна ЦК віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). Відповідно до Закону України N 1878-VI від 11.02.2010 року, «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1878-VI),в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення( ст.5).

Законом № 1878-VI встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2).

Відповідно до ст.392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:

1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права);

2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Апеляційним судом встановлено, що позивачка є власником будівлі кафе з літнім майданчиком літ. А-2 площею 152,2 кв. м., що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенко, 2б/1,відповідно до запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 7-8,19).Тобто у позивачки виникло право власності на спірну нерухомість, і це право зареєстровано в порядку, встановленому ст. 331 ЦК України, тобто, вона є власником спірного майна.

Позивачка, звертаючись з позовом просила визнати за нею право власності на будівлю кафе з літнім майданчиком літ. А-2 площею 152,2 кв. м., що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенко, 2б/1, на підставі ст.. 392 ЦК України та посилалася на те, що втратила Договір-купівлі продажу спірного приміщення, вважаючи, що саме цей договір засвідчує її право власності на майно є правоустановчим документом і без нього вона не може у повній мірі реалізувати своє право на розпорядження майном. Оригінали правовстановлюючих документів зберігалися в ПАТ «Укрбізнесбанк», що підтверджено актом прийому-передачі. Оскільки в теперішній час банк перебуває у стані припинення, а нотаріус , яка посвідчувала вказаний правочин припинила свою діяльність та не може видати дублікат договору купівлі-продажу, вона позбавлена можливості отримати оригінали правоустановчих документів, та отримати дублікат. Єдиною можливістю для підтвердження права власності на її майно є рішення суду.

В апеляційній скарзі представник позивачки в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачка втратила правоустановчий документ на нерухомість та відсутній інший шлях, окрім судового, для відновлення порушеного права.

11.09.2017 року на адресу апеляційного суду електронною поштою надійшло клопотання від апелянта про залучення до матеріалів справи копії звернення Позивача від 7 квітня 2017року до ПАТ«Укрбізнесбанк» про надання інформації щодо місцезнаходження оригіналів правоустановчих документів на спірну нерухомість (а.с.147-151 ).

Згідно з п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України одним з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У ч.3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст.ст.303,304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Враховуючи вище зазначене, колегія апеляційного суду вважає за неможливе дослідити нові докази позивача, а саме: копії звернення Позивача від 7 квітня 2017року до ПАТ«УКРБІЗНЕСБАНК» про надання інформації щодо місцезнаходження оригіналів правоустановчих документів на спірну нерухомість( а.с.148,149,151), оскільки ні у позові ні в апеляційній скарзі представник позивачки не посилався на вказані докази, суду першої інстанції вказані докази не надавав, хоча приймав участь у судовому засіданні. До Банку звернувся тільки після прийняття рішення судом першої інстанції.

З матеріалів справи встановлено,що оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 30.11.2012 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бурлак А.В. з реєстровим номером 5593, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів під № 5345127 знаходиться в ПАТ «Укрбізнесбанк» в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № КСПДФ/1007071.1від 30.11.2012 року ( а.с.20).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на спірне нерухоме майно вбачається, що спірне майно знаходиться в іпотеці з 29.05.13 року, іпотекодержатель ПАТ «Український Бізнес Банк» ( а.с.153-155).

З цих підстав апеляційний суд не бере до уваги в обґрунтування апеляційної скарги твердження позивачки про те, що оригінал правовстановлюючого документу, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 30.11.2012 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бурлак А.В. з реєстровим номером 5593, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів під № 5345127, втрачено.

В обґрунтування позову та апеляційної скарги наведені докази звернення позивачки до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Бурлак А.В., яка у відповіді ( а.с.21), на запит ОСОБА_1 повідомила, що нотаріальний архів приватного нотаріуса Донецького нотаріального округу Бурлак А.В. підлягає передачі до Державного нотаріального архіву Донецького обласного територіального управління юстиції, до якого вона доступу не має, бо є нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Будь яких доказів щодо звернення позивачки про видання дублікату втраченого договору до Державного нотаріального архіву Донецького обласного територіального управління юстиції,матеріали справи не містять.

Таким чином доводи апеляційної скарги, щодо неможливості отримання дублікату договору купівлі-продажу у нотаріуса також не беруться до уваги.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону.

У відповідності з положеннями ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником за довіреністю ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.О.Груіцька

Судді: О.В.Осипчук

Л.І.Соломаха