Справа № 308/9555/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Світлик О.М., при секретарі судового засідання Петрові В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді заяву керівника Ужгородського місцевої прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування в частині рішення, витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Ужгородська місцева прокуратура звернулася в суд з позовною заявою до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування в частині рішення, витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

31.10.2016 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження в даній справі.

01.09.2017 року керівник Ужгородського місцевої прокуратури подав через канцелярію суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що у провадженні суду перебуває справа за позовом керівника Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішень Ужгородської міської ради та прав власності на земельну ділянку за кадастровим номером :20:001:0267.

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що рішенням 23 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 11.07.2014 за № 1362 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, по вул. 8 Березня в місті Ужгороді, площею 0,0098 га. За тим, рішенням 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 19.12.2014 року за № 1583 вказаній особі затверджено проект землеустрою та передано оспорювану земельну ділянку у власність. У подальшому вказана земельна ділянка була відчужена за договором купівлі-продажу від 16.03.2016 року ОСОБА_2.

Вказані рішення Ужгородської міської ради позивач вважає незаконними, прийнятими всупереч вимогам земельного та містобудівного законодавства України, у звязку з чим звернувся за захистом інтересів держави до суду з метою скасування незаконних рішень та відновлення прав територіальної громади міста як власника земельної ділянки.

Вказує, що після відкриття провадження по справі ОСОБА_2 земельну ділянку, що є предметом спору, було передано в іпотеку під грошове зобовязання у розмірі 50000,00 грн., отриманих у ОСОБА_3

Отже, враховуючи те, що предметом спору є земельна ділянка, яка вибула з волі власника, на думку позивача, незаконного, з метою унеможливлення подальшого відчуження чи вжиття інших дій, спрямованих на ускладнення виконання судового рішення, у разі задоволення позову, вважає за необхідне подати заяву про забезпечення позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що спірним рішенням Ужгородської міської ради відповідачу ОСОБА_1 було затверджено проект землеустрою та передано оспорювану земельну ділянку у власність, а останній у свою чергу відчужив її ОСОБА_2І, який передав її в іпотеку ОСОБА_3, що вказує на достатні ризики можливого і подальшого відчуження її третім особам, що фактично утруднить чи взагалі унеможливить задоволення частини предявлених позовних вимог при юридичній можливості задоволення позову в момент його предявлення, а тому, за твердженням позивача, є необхідним вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Також позивач зазначає, що оскільки обставини справи свідчать про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої шкоди інтересам сторони, яку представляє позивач, здійснюючи конституційну функцію, яка полягає у тому, що подальша реалізація у будь-який спосіб земельної ділянки може призвести до того, що втрачається сенс подальшого розгляду заявлених позовних вимог, а також може зробити неможливим відновлення порушених інтересів держави та виконання ймовірного рішення суду по заявленим позовним вимогам, у звязку із чим необхідним є запровадження заборони щодо вчинення дій, спрямованих на реалізацію предмету спору шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

На підставі викладеного позивач просить суд вжити заходів по забезпеченню позову, а саме: накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :20:001:0267.

У період з 07.08.2017 року по 12.09.2017 року суддя Світлик О.М. перебувала у щорічній відпустці.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Вивчивши вказану заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості поданої заяви, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 151, 153 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обовязковості до виконання судових рішень, встановленої статтею 124 Конституції України.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

За ч. 1, ч. 5 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, а про вжиття заходів забезпечення позову, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, розяснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між заходом, щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання, або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову як обґрунтована підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що між сторонами виник спір щодо земельної ділянки за кадастровим номером :20:001:0267, площею 0.0098 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: вул. 8 Березня, м. Ужгород, Закарпатська область, спір розглядається в суді, однією з позовних вимог предявленого прокуратурою позову є витребування спірної земельної ділянки та оскільки майно, щодо якого ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову, є предметом спору, і таке вже один разу було відчужено, то існує обґрунтоване припущення, що таке майно може бути знову відчужене. Відтак, наявні передбачені процесуальним законодавством підстави, для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а тому суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову є підставною.

Також, при вирішенні поданої заяви суд виходить із того, що у випадку підставності позовних вимог, можуть виникнути обєктивні перешкоди у виконанні рішення суду.

Таким чином, з метою виключення можливості невиконання рішення суду за результатами судового розгляду даної справи у контексті з положеннями ст. 1 ЦПК України, заяву слід задовольнити.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 153 ЦПК України, за якими у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання, орган державної виконавчої служби належить зобовязати надіслати суду повідомлення про виконання ухвали.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210, 294, 296 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву керівника Ужгородського місцевої прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування в частині рішення, витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, наклавши арешт на земельну ділянки за кадастровим номером :20:001:0267, площею 0.0098 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: вул. 8 Березня, м. Ужгород, Закарпатська область, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, до вирішення справи по суті.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк предявлення ухвали до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Копію ухвали надіслати заявнику негайно після її постановлення, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик