АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/4584/14-ц Головуючий суддя І інстанції Ізмайлов І. К.
Провадження № 22-ц/790/4511/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М.,

Кругової С.С.,

за участю секретаря: Варюшичевої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості послуг за договором за зустрічним позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення вартості послуг за договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 23 квітня 2014 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір № 23/04-2014 про надання інформаційних та консультаційних послуг, відповідно до якого ОСОБА_3 доручив, а він взяв на себе зобов'язання щодо надання інформаційних та консультаційних послуг, підготовки пакета документів для отримання кредиту під заставу квартири АДРЕСА_1.

В обсяг інформаційних та консультаційних послуг входило збирання інформації щодо фінансової установи (банк, ломбард, кредитний союз) з найкращими умовами кредитування та одночасно з найвищої вірогідністю прийняття рішення з видачі кредиту, а також підготовка пакету документів для отримання кредиту.

Так, на виконання умов договору було здійснено правовий аналіз документів, наданих відповідачем, необхідних для отримання займу, маркетинг умов для отримання займу в фінансових установах м. Харкова, що включає в себе вивчення відсоткових ставок з метою знаходження найменшої відсоткової ставки, графіків оплати займу, комісії, строк кредитування, розмір першого внеску, заставне забезпечення зобов'язання, страхування майна, нотаріальне оформлення договорів застави майна, валюта кредитування тощо. Проведено низку переговорів з менеджерами банківських та інших фінансових установ задля знаходження оптимальних для відповідача умов кредитування.

Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з ОСОБА_3 вартість наданих послуг за договором про надання інформаційних та консультативних послуг у розмірі 26000,00 грн., суму інфляційного збільшення за період з 08.05.2014 року по 15.08.2016 року у розмірі 17028,69 грн. та 3% річних за період з 08.05.2014 року по 15.08.2016 року у розмірі 16774,50 грн.

08 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

В обґрунтування свого позову посилався на те, що при підписанні договору його запевнили, що форма договору є типовою і усі суттєві положення угоди йому роз'яснені не були, вважав, що обов'язок сплати вартості послуг у нього виникає при отриманні кредиту, другий екземпляр договору йому не надавався і ніякого пакету документів для отримання кредиту йому надано не було.

Враховуючи викладене, тому вважає договір укладений 23.04.2014 року між ним та ОСОБА_2 несправедливим та таким, що порушує вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки встановлює для нього жорстокі обов'язки щодо сплати послуг та штрафів, а надання послуги обумовлене власним розсудом виконавця, не встановлено відповідальності для виконавця та не зазначено умови розірвання договору, отже вказаний договір просив визнати недійсним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про зміну вказаного рішення суду першої інстанції та просить задовольнити його зустрічний позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що фактично ОСОБА_2 не виконав своїх обов'язків за договором взагалі. Вважає, що за змістом даний договір є одностороннім та вказує на те, що при розгляді справи в суді 1 інстанції були доведені несправедливі умови спірного договору відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому вважає, що даний правочин може бути визнаний недійсним.

Також з апеляційною скаргою звернувся ФОП ОСОБА_2, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 23.04.2014 року між ФО-П ОСОБА_2 як виконавцем та ОСОБА_3 як замовником укладено Договір № 23/04-2014 про надання інформаційних та консультаційних послуг, відповідно до п. 1.1. якого виконавець взяв на себе зобов'язання щодо надання інформаційних та консультативних послуг, підготовки пакета документів для отримання кредиту, займу в фінансовій установі, у приватного інвестора, у будь-якої юридичної чи фізичної особи під заставу квартири АДРЕСА_1, отримання фінансової допомоги, інвестицій від організацій і приватних інвесторів на будь-які цілі. Вартість послуг, зазначених у п. 1.1. договору вказана як 26000,00 грн. (а.с. 2).

Пунктом 3.3. передбачено, що сплата за надані послуги здійснюється на підставі підписаного сторонами за договором акта приймання-передачі виконаних робіт.

В той же день сторонами підписано акт приймання-передачі виконаних робіт, за яким виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи з надання інформаційних та консультаційних послуг, підготовки пакету документів для отримання кредиту під заставу квартири АДРЕСА_1 за договором № 23/04-2014 від 23.04.2014 року (а.с. 3)

На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 60 ЦПК).

Статтею 11 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, тягар доказування обгрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленогост.10 ЦПК України. Частина 3ст.27 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до вимог ч. 4ст. 60 ЦПК України доказування, а відтак і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.2. Договору № 23/04-2014 про надання інформаційних та консультаційних послуг замовник зобов'язується сплатити послугу або в день надання фінансовою організацією-кредитором гарантійного листа про видачу кредиту, або в день видачі кредиту, якщо видача здійснюється впродовж 2 календарних днів з дня отримання гарантійного листа.

За змістом Договору обов*язок оплатити послуги позивача виникає у відповідача після отримання гарантійного листа про видачу кредиту або після отримання кредиту.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу гарантійного листа про видачу кредиту або отримання ним кредиту.

Так, із змісту акту виконаних робіт від 23.04.2014 року вбачається, що відповідач прийняв виконані роботи по наданню інформаційних та консультативних послуг, підготовки пакета документів для отримання кредиту під залог квартири.

Однак акт виконаних робіт від 23.04.2014 року не свідчить про те, що ОСОБА_3 був переданий гарантійний лист про видачу кредиту або ним був отриманий кредит.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення первісного позову.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності вимог ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

За ч. 3 ст. 18 зазначеного Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (п. п. 2, 3); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (п. 4).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-330цс16 від 08 червня 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Укладений між сторонами Договір містить всі суттєві умови, повну і детальну інформацію про права і обов'язки його учасників, порядок надання та оплати послуг, відповідальність сторін.

За таких обставин, відсутні підстави для визнання оспорюваного Договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - Р.М. Піддубний

С.С. Кругова