АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/6780/13-ц 22-ц/774/1115/К/17
Справа № 214/6780/13-Ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1115/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 33 (III) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Кислиця І.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до держави України в особі Державної казначейської служби України, Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення вилученого майна та відшкодування моральної шкоди, завданих незаконними рішеннями та діями органу досудового розслідування, прокуратури, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України, Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення вилученого майна та відшкодування моральної шкоди, завданих незаконними рішеннями та діями органу досудового розслідування, прокуратури, який неодноразово уточнювався.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 11 листопада 2010 року він був затриманий працівниками Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві і протягом 4-х діб, з 11.11.2010 року по 15.11.2010 року, утримувався під вартою в ізоляторі тимчасового тримання.

11.11.2010 року працівники Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві вилучили у позивача автомобіль «Toyota Cruiser», 2008 року випуску (шасі № JTEBU11F38K041532, транзитний номерний знак тзНМ2721), який був придбаний ним на законних підставах і належить йому на праві власності. Згідно Висновку автотоварознавчої експертизи № 5 від 27.01.2011 року ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 05.10.2010 року складала 284 011 гривень 11 копійок. Вказаний автомобіль не був визнаний речовим доказом в кримінальній справі, однак, незважаючи на це, був переданий слідчим Клименком В.В. на зберігання третій особі і не повернутий позивачу до цього часу.

12.11.2010 року відносно позивача була порушена кримінальна справа № 10-24283, за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України. Вказана обставина підтверджується постановою дізнавача ВД Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві ОСОБА_4 від 12.11.2010 року про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження.

12.11.2010 року за місцем підприємницької діяльності позивача працівниками Шевченківського РВ був здійснений обшук.

15.11.2010 року позивачу було пред'явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України. Вказана обставина підтверджується постановою слідчого СВ ТВМ-3 Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві ОСОБА_5 від 15.11.2010 року про притягнення, як обвинуваченого.

У цей же день, 15.11.2010 року до позивача був застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

12.11.2010 року слідчим СВ Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 була ухвалена постанова про закриття кримінальної справи № 10-24283 за звинуваченням позивача у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України. Цією ж постановою був скасований застосований до позивача запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Підставою закриття кримінальної справи стала відсутність в діях позивача ознак злочину, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України. Вказані обставини підтверджуються постановою слідчого СВ Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 12.11.2012 року про закриття кримінальної справи.

Позивач зазначає, що в період з 11.11.2010 року по 15.11.2010 року, тобто - протягом чотирьох днів, він безпідставно утримувався під вартою в ізоляторі тимчасового тримання; в період з 11.11.2010 року по 12.11.2012 року, тобто - протягом двадцяти чотирьох місяців, він безпідставно притягувався до кримінальної відповідальності; в період з 15.11.2010 року по 12.11.2012 року, тобто - протягом двадцяти чотирьох місяців (без трьох днів), він безпідставно обвинувачувався у вчиненні злочину, у вказаний період часу до нього безпідставно застосовувався запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Автомобіль «Toyota Cruiser» 2008 року випуску (шасі № JTEBU11F38K041532, транзитний номерний знак тзНМ2721) не був визнаний в кримінальній справі речовим доказом, однак був переданий слідчим Клименком В.В. на зберігання третій особі і не повернутий позивачу до цього часу.

Заява від 27.11.2012 року з проханням повернути вказаний автомобіль, з якою він звернувся до Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, була працівниками цього районного управління проігнорована. Ігнорування поданої заяви було сприйняте ним як фактична відмова працівників Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві повернути автомобіль «Toyota Cruiser» 2008 року випуску (шасі № JTEBU11F38K041532, транзитний номерний знак тзНМ2721).

Позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_7 районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві негайно повернути належний йому автомобіль «Toyota Cruiser» 2008 року випуску (шасі № JTEBU11F38K041532) та стягнути з Держави України на його користь у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства та прокуратури, шляхом списання Державною Казначейською службою України з державного бюджету України, 80496 гривень.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Зобовязано ОСОБА_7 районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Київі повернути ОСОБА_2 вилучений у нього автомобіль Toyota Cruiser 2008 року випуску, шасі JTEBU11F38К041532.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 496 грн.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_7 районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволені позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, або витрат немайнового характеру позивачем не надано жодного належного доказу. Не було проведено експертизи, яка б підтвердила факт моральних страждань та могла обєктивно оцінити та розрахувати характер немайнових витрат.

Крім того апелянт посилається на те, що рішення про повернення позивачеві автомобіля мало вирішуватись слідчим Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області при закритті кримінальної справи № 10-24283.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із постанови дізнавача ВД Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 12 листопада 2010 року, що ОСОБА_2 04-05 жовтня 2010 року, заздалегідь не обіцяючи, придбав, зберігав та намагався збути завідомо здобутий злочинним шляхом автомобіль Toyota Cruiser, д.н.з ВТ2433АМ, номер шасі JTEBU11F88K029490, білого кольору в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, та порушено кримінальну справу № 10-24283 відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України (а.с.6).

Із копії постанови від 15 листопада 2010 року про притягнення як обвинуваченого, слідчого СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_2 04-05 жовтня 2010 року придбав завідомо здобутий злочинним шляхом автомобіль Toyota Cruiser, д.н.з ВТ2433АМ; після чого почав його зберігати; 11 листопада 2010 року намагався збути вказаний автомобіль в м. Кривий Ріг, та постановив - притягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як обвинуваченого та предявити йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, про що йому оголосити (а.с.7).

Відповідно до постанови про припинення кримінальної справи від 12 листопада 2012 року слідчого СВ Криворізького ГУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8, кримінальна справа № 10-24283 припинена на підставі п. 1 ст. 213 п. 2 ст. 6 КПК УКраїни; обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжний захід - підписку про невиїзд - скасувано; речові докази - довідку-рахунок на імя ОСОБА_2 на автомобіль Toyota Cruiser, д.н.з ВТ2433АМ, номер шасі JTEBU11F38K041532, дублюючі наклейки, повернуті під розписку ОСОБА_2, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу на ім"я ОСОБА_9 на автомобіль Toyota FJ Cruiser, державний номер НОМЕР_1, і картку обліку транспортного засобу щодо зняття з реєстрації автомобіля Toyota FJ Cruiser, державний номер НОМЕР_1, направлено до Криворізького УДАІ УМВД України в Дніпропетровській області для прийняття рішення згідно діючого законодавства (а.с. 8 - 9).

Згідно даної постанови про припинення кримінальної справи від 12 листопада 2012 року вбачається, що ідентифікаційний номер JTEBU11F38K041532 автомобіля Toyota FJ Cruiser, вилученого у ОСОБА_2 не відповідає ідентифікаційному номеру JTEBU11F88K029490 автомобіля Toyota FJ Cruiser, що належить ОСОБА_10, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota FG Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1, виданий на імя ОСОБА_9, а також висновок трасологічної експертизи № 1/11 від 22 листопада 2010 року, згідно якого ідентифікаційний номер JTEBU11F38K041532 автомобіля Toyota FJ Cruiser є первинним та змінам не піддавався (а.с.9).

Згідно відповіді Шевченківського РУ ГУМВС у м. Києві від 07.02.2013 року (а.с.73), для вирішення питання про повернення автомобіля Toyota Cruiser ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до СВ Криворізького МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, оскільки цим підрозділом приймалось рішення по кримінальній справі № 10-24283.

Як вбачається з відповіді Головного управління МВС УКраїни в Дніпропетровській області від 04.07.2013 року (а.с.72), після вилучення автомобіля Toyota Cruiser та проведення експертизи, слідчим СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_11, яка мешкає в м. Києві; 22 березня 2011 року з кримінальної справи № 10-24283 виділено матеріали за фактом шахрайства та присвоєно номер № 10-25776; 20 травня 2011 року ВД Шевченківського РУ ГУМВС у м. Києві кримінальну справу № 10-25776 за фактом шахрайства зупинено на підставі п. 3 ст. 206 КПК України у звязку з невстановленням особи, яка скоїла злочин.

Встановлено, що в період з 11.11.2010 року по 12.11.2012 року, тобто - протягом двадцяти чотирьох місяців, позивач безпідставно притягувався до кримінальної відповідальності та до нього безпідставно застосовувався запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, внаслідок чого у позивача порушились нормальні життєві та ділові зв"язки з його сім"єю та оточуючими його людьми та колегами, що безперечно призвело до змін в організації його життя та вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення морального стану.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що порушення законних прав позивача протиправністю дій Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві має між собою причинний зв'язок між завданою йому моральною шкодою та протиправністю дій відповідача.

Крім того, вирішуючи спір про повернення позивачеві належного його автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 2 ст. 81 КПК України 1960 року спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, однак не погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині зобовязання Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Київі повернути ОСОБА_2 вилучений у нього автомобіль Toyota Cruiser 2008 року випуску, шасі JTEBU11F38К041532,з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 року відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода,завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Разом з цим, згідно ч.2 цієї ж статті Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 року у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 року право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Згідно п.п. 1,5 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 року у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій та моральна шкода.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 року відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно розяснень, які містяться у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Задовольняючи позов в частині відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини сторін та вірно виходив із того, що відповідно до вимог Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду ОСОБА_2. має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо нього вчинялися незаконні дії у вигляді незаконного порушення кримінальної справи.

З огляду на положення ст. 23 ЦК України, ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за наявності заподіяння громадянинові моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених Законом із урахуванням вимоги розумності та справедливості, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що існують правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування йому моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу досудового розслідування, прокуратури.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, або витрат немайнового характеру позивачем не надано жодного належного доказу колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивачем доведено завдану йому моральну шкоду, протиправність дій відповідача - Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, причинний зв'язок між ними, а відповідачі, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, це не спростували і не довели відсутність вини працівників Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві у їх діях.

Крім того слід зазначити, що у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Також слід зазначити, що обовязкове призначення експертизи передбачено лише у випадках, зазначених у ст. 145 ЦПК України.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням розяснень, які містяться у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, згідно яких суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_12 районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині зобовязання Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Київі повернути ОСОБА_2 вилучений у нього автомобіль Toyota Cruiser 2008 року випуску, шасі JTEBU11F38К041532 колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо зобовязання Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Київі повернути позивачеві автомобіль марки Toyota Cruiser суд першої інстанції виходив з того, що у порушення вимог ст. 79 - 81 КПК України 1960 року автомобіль марки Toyota Cruiser, який був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_13, після закриття кримінальної справи не був повернутий як найшвидше володільцю ОСОБА_2

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно постанови від 15 листопада 2010 року про притягнення як обвинуваченого, слідчого СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5, по кримінальній справі № 10-24283 вбачається, що ОСОБА_2 04-05 жовтня 2010 року придбав завідомо здобутий злочинним шляхом автомобіль Toyota Cruiser, д.н.з ВТ2433АМ; після чого почав його зберігати; 11 листопада 2010 року намагався збути вказаний автомобіль в м. Кривий Ріг, та постановив - притягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як обвинуваченого та предявити йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, про що йому оголосити.

Постановою слідчого Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 27 січня 2011 року автомобіль Toyota Cruiser, д.н.з ВТ2433АМ приєднано до кримінальної справи № 10-24283 як речовий доказ.

Із відповіді Головного управління МВС УКраїни в Дніпропетровській області від 04.07.2013 року (а.с. 72), після вилучення автомобіля Toyota Cruiser та проведення експертизи, слідчим СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_11, яка мешкає в м. Києві; 22 березня 2011 року з кримінальної справи № 10-24283 виділено матеріали за фактом шахрайства та присвоєно номер № 10-25776; 20 травня 2011 року ВД Шевченківського РУ ГУМВС у м. Києві кримінальну справу № 10-25776 за фактом шахрайства зупинено на підставі п. 3 ст. 206 КПК України у звязку з не встановленням особи, яка скоїла злочин.

Таким чином, колегія суддів вважає встановленим, що до матеріалів виділеного кримінального провадження № 10-25776, що були виділені із кримінального провадження № 10-24283 та передані до СВ Криворізького ГУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, автомобіль Toyota Cruiser, д.н.з ВТ2433АМ як речовий доказ, не передавався.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України 1960 року, питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 березня 2011 року з кримінальної справи № 10-24283 виділено матеріали за фактом шахрайства та присвоєно номер № 10-25776, а 20 травня 2011 року ВД Шевченківського РУ ГУМВС у м. Києві кримінальну справу № 10-25776 за фактом шахрайства зупинено на підставі п. 3 ст. 206 КПК України, тобто питання про речовий доказ, а саме автомобіль Toyota Cruiser, д.н.з ВТ2433АМ, вирішено не було.

На підставі вище наведеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобовязаня Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Київі повернути ОСОБА_2 вилучений у нього автомобіль Toyota Cruiser 2008 року випуску, шасі JTEBU11F38К041532 є передчасними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязаня Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Київі повернути ОСОБА_2 вилучений у нього автомобіль Toyota Cruiser 2008 року випуску, шасі JTEBU11F38К041532 та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києвізадовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязаня Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Київі повернути ОСОБА_2 вилучений у нього автомобіль Toyota Cruiser 2008 року випуску, шасі JTEBU11F38К041532 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: