Справа № 236/2292/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Білоус Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади м. Лиман про визнання права власності на спадкове майно, суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.2017 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 громади м. Лиман про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з*явилась, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с. 26 ).

Відповідач представник ОСОБА_2 громади м. Лиман, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 34-35).

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини регулюються положеннями ст. ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963р), ст. ст. 25, 328, 392, 1261, 1268, 1297 ЦК України, положеннями узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України Про розгляд цивільних справ про спадкування від 01.03.2013року, цивільно-процесуального законодавства України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

30.05.1996 помер ОСОБА_3, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 15).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно - сертифікат на право на земельну частку (пай) на землю, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе, площею 7.6га в умовних кадастрових одиницях (а.с.23).

Відповідно до вимог цивільного законодавства, роз*яснень постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р Про судову практику у справах спадкування пункт 1 - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі- ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно ст. 524 ч. ч.1, 2 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом.

Спадкодавець ОСОБА_3 не залишив розпорядження (заповіт) щодо належного йому майна.

Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти, чоловік (дружина), батьки померлого.

Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_4 (а.с.15, 47).

В період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Дані дії повинні бути здійсненні на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкове майно після смерті ОСОБА_3 прийняла спадкоємець першої черги за законом дружина спадкодавця - ОСОБА_4, т.я. постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 в будинку за адресою: с. Терни, вул. Антоненко, 18, з 1995року по день своєї смерті (а.с.15,47). Інші спадкоємці, які б прийняли спадщинй після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відсутні (а.с. 31).

Тобто, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, але юридично оформити свої спадкові права, померла.

16.11.1997 померла ОСОБА_4 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, спадкове майно - сертифікат на право на земельну частку (пай) на землю, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе, площею 7.6га в умовних кадастрових одиницях, який належав ОСОБА_3, та яке прийняла ОСОБА_4, але юридично не оформила спадкові права на зазначений сертифікат, а також сертифікат на право на земельну частку (пай) земельна ділянка площею 7.6га в умовних кадастрових одиницях, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе, який належав особисто їй (а.с. 20, 21-22, 23, 24).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР ( чинної на момент смерті спадкодавця) спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_4, була її дочка ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_4) (а.с. 10,11).

ОСОБА_5 спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4, відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, фактично прийняла, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_5 здійснила поховання, поминальний обряд, розпорядилася особистим майном спадкодавця ОСОБА_6 Ощадні книжки на особові рахунки ОСОБА_4, знаходились у спадкоємця ОСОБА_5 (а.с. 13).

Інші спадкоємці, після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла 16.11.1997, відсутні (а.с. 31, 41).

ОСОБА_5 спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 прийняла, але не оформила спадкові права, померла.

13.09.2009 померла ОСОБА_5, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, Зазіз.міст, 206/2 (а.с. 16,17).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно два сертифікати на право на земельну частку (пай) на землю, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе, площею 7.6га (кожний) умовних кадастрових одиниць. Зазначене спадкове майно ОСОБА_5 прийняла після смерті спадкодавця ОСОБА_4, але юридично не оформила спадкові права.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України (в редакції 2004року, діючої на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_5, померлої 13.09.2009) спадкоємцем за законом першої черги є дочка спадкодавця ОСОБА_1 (а.с. 40).

Статтею 1268 ч.3 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємець ОСОБА_1 проживала однією сім*єю та була зареєстрована разом зі спадкодавцем з 2005року до день смерті ОСОБА_5. Інші спадкоємці після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відсутні, та спадкова спарва після її смерті не заводилась (а.с. 41-43).

Відповідно до ст. 25 ЦК України зі смертю спадкодавця право власності не припиняється.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

На теперішній час позивач не має можливості оформити спадкові права, оскільки сертифікати на право на земельну частку пай на ім*я ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відсутні у спадкоємця (а.с.19-22).

Відповідно до п.3.5 узагальнення ВССУ від 01.03.2013 Про судову практику розгляду цивільних справпро спадкування" у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Враховуючи, що спадкове майно ( право за земельну частку (пай), у землі яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе, розміром 7,6га (відповідно до кожного сертифікату) умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі знаходиться в межах Краснолиманського району (Лиманського району) позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом, для захисту своїх майнових інтересів саме до Краснолиманського міського суду.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов*язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесенні рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперд встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупністі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, закрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи сукупність наведених обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, оскільки зазначене не заперечує закону та інтересам сторін.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 16, 25, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, ст. 3, 10, 109 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади м. Лиман про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 08.08.1973року народження, РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 13.09.2009року,

права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе, площею 7.6га, та належала ОСОБА_3, померлому 30.05.1996року, на підставі сертифіката серії ДН № 0039399, виданого Краснолиманською міськрадою 21.03.1997року;

права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе, площею 7.6га, та належала ОСОБА_4, померлої 16.11.1997року, на підставі сертифіката серії ДН № 0039416, виданого Краснолиманською міськрадою 01.07.1997року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: