Справа № 343/602/17
Провадження № 22-ц/779/1484/2017
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду від 08 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 пред'явила до ОСОБА_3 вищезазначений позов, обґрунтовуючи його тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує рішення суду від 02.04.2014 року, яким з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та не надає жодного матеріального забезпечення на розвиток доньки. Посилаючись на те, що з моменту присудження аліментів у відповідача змінився матеріальний стан, зокрема, закінчився термін сплати аліментів на дитину від попереднього шлюбу, він перестав надавати допомогу своїй тітці, а також відповідач офіційно працевлаштований у республіці Польща, ОСОБА_1 просила змінити розмір раніше присуджених аліментів та стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі по 5500 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Долинського районного суду від 08 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено змінити розмір аліментів шляхом зміни способу присудження, що стягуються з ОСОБА_3 згідно рішення Долинського районного суду від 02.04.2014 року з 1/6 частки всіх видів його заробітку на 2000 грн в твердій грошовій сумі щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону. Крім того, постановлено відкликати виконавчий лист по справі №343/735/14-ц від 02.04.2014 року та стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 640 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, невідповідність нормам матеріального та процесуального права, а також неправильну оцінку доказів у справі. Зокрема, зазначає представник ОСОБА_3, судом не було враховано того, що після винесення рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача сторони продовжували проживати однією сім'єю до червня 2016 року, мали спільний бюджет та проживали за рахунок його заробітків. Представник апелянта вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що заборгованість по сплаті аліментів вказує на неналежне виконання відповідачем батьківських обов'язків, оскільки рішенням апеляційного суду від 03.08.2017 року ОСОБА_3 було звільнено від сплати заборгованості по аліментам за період з 18.03.2014 року по 01.06.2016 року. Крім того, зазначає представник відповідача, судом не було взято до уваги, що він з квітня 2017 року одружився та має на утриманні двох неповнолітніх дітей дружини, матір пенсійного віку, проживає в аварійному будинку та має хронічні захворювання, які потребують систематичного лікування. Посилаючись на незаконність рішення суду, а також на те, що ОСОБА_3 сплачує раніше визначені судом аліменти на утримання доньки, представник відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн з проведенням індексації відповідно до закону до досягнення донькою повноліття.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник не з'явились, хоча судові повідомлення їм у встановленому законом порядку направлялись. З поштового листа вбачається, що судове повідомлення ОСОБА_3 вручено 08.09.2017 року. Отже, за змістом частини 5 ст.76 ЦПК України представник апелянта теж вважається повідомленим про день та час розгляду даної справи. Таким чином, є правові підстави для вирішення спору у відсутності ОСОБА_3 та його представника.

Представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення законним і обгрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, та виходячи із реальних заробітків ОСОБА_3 та відсутності на його утриманні інших осіб, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. З цими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів на підставі такого.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Долинського районного суду від 02.04.2014 року відповідача ОСОБА_3 зобов'язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму (а.с.9).

У п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку із зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з врахуванням ст.ст. 180,182,192 СК України та розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, дійшов до правильного висновку, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, а отже спроможний сплачувати аліменти на неповнолітню доньку щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду. Також колегія суддів зауважує, що можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі підтверджується поясненнями допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_4 про реальні заробітки ОСОБА_3 за кордоном, які складають 700-800 доларів в місяць. Про це також свідчить згода відповідача на визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. Крім того, слід зазначити, що у відповідача немає на утриманні інших осіб.

Не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів посилання представника апелянта на те, що на його утриманні перебувають нова дружина та її діти, а також матір пенсійного віку, оскільки мати відповідача одержує державне пенсійне забезпечення за віком, а обов'язок щодо утримання дітей нової дружини покладений на неї та батька дітей, а не на відповідача в даній справі.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про погіршення матеріального стану через наявність у нього хронічних захворювань, які потребують значних матеріальних витрат, адже самі по собі названі обставини не можуть свідчити про дійсний матеріальний стан ОСОБА_3 на даний час.

Колегія суддів зауважує, що відповідач не подав суду ніяких доказів про дійсний розмір його заробітку або доходу, а отже, його посилання на фінансову неспроможність сплачувати на утримання неповнолітньої доньки аліменти у визначеному судом розмірі є безпідставними.

Таким чином, з врахуванням того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів в сумі 2000 грн щомісячно. Цей розмір аліментів наближений до прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку.

На думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, забезпечує лише мінімальні потреби доньки сторін, і не є достатнім для її повноцінного фізичного та духовного розвитку.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Інші доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити, а рішення Долинського районного суду від 08 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк