Справа № 236/2705/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шаньшиної М.В.,

при секретарі Безорчук А.О.,

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на рішення, дії або бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

04.08.2017 року до суду надійшла скарга ПАТ «Банк Фамільний» на рішення, дії або бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого документу стягувачу. Скарга подана за правилами ст.ст.383-385 ЦПК України в порядку судового контролю за виконанням судових рішень,ухвалених відповідно до ЦПК України.

Свою скаргу заявник обґрунтовує наступними обставинами. 08.12.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області видано виконавчий лист по справі № 236/2705/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості у розмірі 10529400,60 грн. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1, про існування якої заявнику стало відомо 18.07.2017 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, повернуто виконавчий документ стягувану в межах виконавчого провадження № 51658588 з підстави відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заявник вважає, що державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду, не направлено стороні в триденний строк копію постанови про повернення виконавчого документу. Зазначає, що боржнику на праві власності належить трикімнатна квартира, нежитлові будівлі підприємства НВО ТОВ «Пріорітет», на якому останній працює та які були передані в іпотеку ПАТ «Банк Фамільний».

Просить постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 від 22.12.2016 року про повернення виконавчого документу стягувану скасувати, зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 провадження відновити.

ПАТ «Банк Фамільний» було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду скарги судом; заявник не направив свого представника для участі в судовому засіданні, надав заяву про розгляд скарги за відсутності представника заявника.

Представник Департаменту ДВС МЮУ в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Заінтересованій особі боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_2 було направлено повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги судом за останнім відомим його місцем проживання; боржник для участі в судовому засіданні не прибув, про наявність поважних причин для цього не повідомив, заперечень проти скарги ПАТ «Банк Фамільний» не висунув.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ (ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вивчивши матеріали скарги та надані докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що ПАТ «Банк Фамільний» 09.06.2016 року направлено до Міністерства юстиції України заява про примусове виконання виконавчого листа від 18.05.2015 року по справі № 236/2705/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості у розмірі 10529400,60 грн. (а.с.170).

Відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень від 29.09.2016 № 2832/5, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіка Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання за якими становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентна сума в іноземній валюті.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 15.07.2016 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с. 172-173).

Копії постанови направлена стягувачу для відома, а також, боржнику (заінтересована особа по справі № 236/2705/15-ц), для виконання.(а.с. 188-190)

Поштове відправлення, яке було адресовано боржнику, було повернуто де відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у зв'язку із закінченням терміну зберігання.(а.с.191-192)

Крім того, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 15.07.2016 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2М.(а.с. 176-177). Відомості про арешт майна внесено до відповідних Реєстрів: Реєстр обтяження рухомого майна та Державний реєстр прав на нерухоме майно.(а.с.179-182)

На виконання вимог статей 5, 11, Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент здійснення виконавчого провадження), державним виконавцем спрямовано запити до обліково- реєстраційних установ, а саме: Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної служби України з питань праці, Державної інспекції сільського господарства України, Державного агентства земельних ресурсів України (а.с. 174), Регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області (а.с. 175). Крім того, сформовано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 (а.с. 195-197, 201-203), а також щодо обєкта нерухомого майна. (а.с.158-200,204-206)

Згідно з відповідями, що містяться в матеріалах виконавчого провадження, транспортні засоби, земельні ділянки за боржником не зареєстровані, джерела доходів відсутні.(а.с. 183-187, 193-194, 208)

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів встановлено, що боржнику належить трикімнатна квартира за договором купівлі - продажу, № 1768 від 21.04.2004, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на яку постановою державного виконавця Мурихіним С.В. накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території м. Донецька та вихід території міста Донецька з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення може бути встановлено спеціальний порядок, зокрема організовано патрульну охоронну службу та виставлено оточення; в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Постановою Верховної Ради України від 21.05.2015 року № 462-VІІІ була схвалена Заява Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод" щодо відступу від окремих зобовязань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

При цьому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стверджує право на справедливий суд, а в аспекті практики Європейського суду з прав людини виконання судового рішення є стадією судового вирішення спору (рішення у справі «Півень проти України» від 29.06.2004 року, п. 35, заява № 56849/00).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному праву, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження представника Департаменту ДВС МЮУ про те, що здійснити опис й арешт квартири, що належить боржнику та знаходиться на території м. Донецьк, яка відноситься до тимчасово неконтрольованої території, державний виконавець не має змоги. Інше нерухоме майно, яке знаходиться на території, підконтрольній українській владі, за боржником не зареєстровано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого листа), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 від 22.12.2016 року виконавчий документ було повернуто стягувану.(а.с.212-213)

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Крім того, повернення виконавчого документу з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», не тягне за собою зняття арешту з всього майна боржника, який було накладено постановою старшого державного виконавця.

Таким чином суд дійшов до висновку про те, що державним виконавцем здійснено всі можливі заходи з примусового виконання рішення суду, а отже відсутні підстави для скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 від 22.12.2016 року про повернення виконавчого документу стягувану та зобовязання відновити провадження.

Суд не приймає до уваги посилання представника Департаменту ДВС МЮУ на норми КАС України та практику ВАСУ з приводу розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, оскільки в даному випадку скарга розглядається судом в порядку, передбаченому ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 19, 25,37 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10,60,383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого листа по справі № 236/2705/15-ц, виданого 08.12.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості в розмірі 10525746,60 грн. та судових витрат в сумі 3654 грн. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після постановлення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -