Справа № 355/1441/15-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/355/17 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 38 25.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.

при секретарі : Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка не зверталася, в зв'язку з тим, що після смерті чоловіка, вона прийняла спадщину фактичними діями шляхом проживання в спадковому будинку та доглядом за спадком будинком. Оскільки правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не має можливості. Житловий будинок був побудований 1991 році. На даний час вказаний будинок з надвірними спорудами залишається не оформленим за законом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У зв'язку з цим просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, загальною площею 79,3 кв.м, розташований по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, визнано за ОСОБА_3, право власності на житловий будинок, загальною площею 79,3 кв.м, роташований по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволені позову, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що даним рішення суд, без її участі у справі вирішив питання про її житлові права, оскільки вона є донькою померлого та спадкоємцем першої черги, в 2011році вона стала повнолітньою була зареєстрована весь час у спірному будинку та проживала в ньому.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що за життя ОСОБА_4 заповітного розпорядження стосовно спадкового майна не склав, спадкоємцем за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3, яка із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 не зверталась, однак ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті чоловіка, фактичними діями, шляхом догляду за спадковим будинком та присадибною ділянкою, враховуючи, що інших спадкоємців судом не встановлено, вважає ОСОБА_3 такою, що має право на володіння, користування та розпорядження спадковим майном, яке на праві власності належало спадкодавцю ОСОБА_4.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 11 липня 1992 року (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 31 рік (а.с. 8).

В день смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги № 9 житловий будинок по АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_4, будинок побудований у 1991 році.

Відповідно до свідоцтв про народження батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є ОСОБА_4 (а.с.58-59).

Враховуючи те, що спадкодавець помер до 01 січня 2004 p., застосуванню до відносин спадкування підлягають норми чинного на той час законодавства - Цивільного кодексу Української PCP 1963 року.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В позовній заяві позивач посилається на те, що вона не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, оскільки прийняла спадщину фактичними діями шляхом проживання в спадковому будинку та доглядом за спадковим будинком.

Тобто при вирішенні даного спору, суд першої інстанції вважаючи доведеними обставини, викладені у позові, в порушення вимог ст.ст. 214 ЦПК України доводи позивача не перевірив, не встановив коло спадкоємці втому числі неповнолітніх, які могли бути зареєстровані з спадкодавцем в одному житловому приміщенні, чи звертались вони до нотаріальної контори за видачею їм свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, чи були вирішені такі питання нотаріусом, чи мала місце відмова нотаріуса в прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що порушення прав позивача взагалі відсутні, оскільки позивачу, як особі, яка у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, нотаріус не відмовляв у видачі свідоцтва про право на спадщину, а отже зазначений позов фактично спрямований на визнання права власності на спадкове майно без додержання встановленої законом процедури та без відома заінтересованих осіб, які є спадкоємцями першої черги і також претендують на спадщину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2091,67 грн. за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської областівід 22 вересня 2015року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_3 до Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2091,67 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: