Справа № 752/1687/17
Провадження по справі № 2/752/2616/17
У Х В А Л А

Іменем України

18.09.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності,

встановив:

24.01.2017 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2звернувся до суду з позовом про визнання права власностідо ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який був дядьком позивачки, що встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.11.2011 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 59,2 кв.м; грошових вкладів з відповідним відсотками та нарахованою компенсацією. Спадкоємицею зазначеного вище майна є також ОСОБА_3, яка проживає на території Російської Федерації. У зв'язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.04.2017 року за нею визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 витрати по утриманню зазначеної квартири несе вона самостійно. Інша частина квартири належить ОСОБА_3, остання не бажає оформлювати своє право на спадщину, однак за правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України, це не позбавляє її права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За всі роки після смерті дядька - ОСОБА_4 відповідачка ОСОБА_3 не понесла жодних витрат на утримання належної їй частки квартири та за заміну вхідних дверей. Зазначив, що він як представник ОСОБА_2 неодноразово зверталась до відповідачки з проханням утримувати належну їй частку квартири, а також повернути ? частку коштів, понесених на утримання належної останній частки квартири. Однак, ОСОБА_3 відмовляється від свого права на спадщину у вигляді ? частину квартири АДРЕСА_1 через відсутність у неї грошових коштів на утримання і оформлення належної їй частки в рахунок погашення боргу. 25.11.2016 року звернулася до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом ще на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка залишилася після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. 30.11.2016 року отримала лист-відповідь за вих. № 9785/01-16 завідувача Другої Київської державної нотаріальної контори Погорілої Л.С. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що спадщину також прийняла спадкоємиця другої черги за правом представлення, на ім'я якої Другою Київською державною нотаріальною конторою видавались свідоцтва про право на спадщину на ? частку спадкового майна - грошових вкладів. Відповідачка ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федерації, ніколи не приїздила на територію України, а після початку подій на сході України взагалі дуже важко йде на контакт. Просив визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в рахунок відступного їй від ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заявив клопотання про визнання судом, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мирової угоди щодо заявленого спору, за умовами якої: ОСОБА_3 визнає свій борг перед ОСОБА_2, який становить 49 018, 00 грн. в повному обсязі; в рахунок відступного ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 належну їй в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 59, 2 кв. м., в тому числі, житлова площа - 42, 6 кв. м.; ОСОБА_2 приймає у власність в рахунок відступного від ОСОБА_3 належну їй в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 59, 2 кв. м., в тому числі, житлова площа - 42, 6 кв. м.; умови мирової угоди сторони визнають такими, що не порушують прав та законних інтересів жодної із сторін; всі судові витрати, понесені сторонами в межах розгляду справи залишаються за ними та не підлягають компенсації іншою стороною; умови мирової угоди є остаточними і не можуть бути зміненими в односторонньому порядку; сторони гарантують, що з моменту підписання мирової угоди не будуть мати в майбутньому один до одного та членів їх сімей жодних претензій стосовно набутого майна; представники сторін підтверджують, що сторони цілком розуміють значення своїх дій, умов мирової угоди та їх правові наслідки, стверджують, що їх волевиявлення є вільним, свідомим, відповідає їх намірам, та прагненням настання юридичних наслідків за мировою угодою; за невиконання умов мирової угоди винна сторона несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України; у відповідності до ст. 31, 89, 175, 205, 206 ЦПК України, а також враховуючи вільне волевиявлення сторін, сторони домовились про подання мирової угоди суду та про закриття провадження по справі. Наслідки, що можуть настати в результаті підписання сторонами мирової угоди, визнання та затвердження мирової угоди судом, а також закриття провадження по справі сторонам відомі, зрозумілі і сторони не заперечують проти їх настання.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 також підтримала клопотання представника ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав, просив визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Головне територіальне управління юстиції в м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, відсутність їх представника не перешкоджає розгляду заявленого представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 клопотання про визнання судом мирової угоди.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, перевіривши текст мирової угоди, яку просили визнати суд сторони у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлене представником позивача та підтримане представником відповідача клопотання про визнання мирової угоди, закриття провадження у справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

24.01.2017 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2звернувся до суду з позовом про визнання права власностідо ОСОБА_3

До початку розгляду справи по суті, представником позивача заявлено клопотання, підтримане позивачем і представником відповідача про визнання мирової угоди судом.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Як видно зі змісту мирової угоди, укладеної сторонами у справі, останні дійшли згоди про те, що: ОСОБА_3 визнає свій борг перед ОСОБА_2, який становить 49 018, 00 грн. в повному обсязі, який складається з ? частини витрат понесених позивачкою на утримання спадкового майна. У рахунок відступного ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 належну їй в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 59, 2 кв. м., в тому числі, житлова площа - 42, 6 кв. м., а ОСОБА_2 приймає у власність в рахунок відступного від ОСОБА_3 належну їй в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 59, 2 кв. м., в тому числі, житлова площа - 42, 6 кв. м.

Відповідно до правил ч. 1, 3 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У той же час, відповідно до правил ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Крім того, ч. 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Наразі, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави для позову, відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець майна померлого ОСОБА_4 має право на спадкове майно тільки щодо володіння та користування ним, а право розпоряджатися може отримати тільки після реєстрації в установленому законом порядку свого права власності на нерухоме майно.

Проте, звертаючись до суду з клопотанням про визнання мирової угоди, сторонами не надано суду доказів наявного у відповідача ОСОБА_3 права розпорядження майном, що є предметом спору, а відтак заявлене клопотання про визнання мирової угоди, яку уклали сторони у справі, не може бути задоволене судом.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд -

ухвалив:

клопотання представника позивача ОСОБА_2 про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності, залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення або отримання сторонами. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.