У Х В А Л А

4 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_8, третя особа - Бердичівське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів філії Управління магістрального газопроводу «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_8 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування Володарської районної державної адміністрації Київської області, Бердичівське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів філії Управління магістрального газопроводу «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_5 та інших задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити позивачам за зустрічним позовом перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4 видати ключі від вхідних дверей зазначеної квартири. Вселено позивачів за зустрічним позовом у спірну квартиру. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року рішення районного суду скасовано. Позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 та інших відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року рішення апеляційного суду скасовано, рішення районного суду залишено в силі.

11 липня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого та 25 травня 2016 року, в яких, на її думку, по-іншому застосована зазначена норма матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву суд касаційної інстанції скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції погодився з його висновком про відсутність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою, оскільки відповідачі не проживають у спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин, у зв'язку з неправомірною поведінкою позивачки, яка чинить перешкоди у їх проживанні у спірній квартирі.

Натомість у наданій для порівняння ухвалі від 10 лютого 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції погодився з його висновком про наявність правових підстав для визнання відповідача та членів його сім'ї такими, що втратили право користування спірною квартирою, оскільки відповідач та члени його сім'ї більше року не проживають у спірному жилому приміщенні через те, що відповідача було переведено до іншого місця служби; строк дії договору найму спірного жилого приміщення закінчився, відповідно до умов якого відповідач та члени його сім'ї зобов'язані звільнити протягом місяця займане ними жиле приміщення по закінченню строку дії договору.

В ухвалі від 25 травня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення судів попередніх судових інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суди повинні були вирішити питання про уточнення позовних вимог позивача, оскільки статті 71, 124 ЖК УРСР, мають різні умови застосування, однак заявлені позивачем одночасно.

Отже, порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_8, третя особа - Бердичівське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів філії Управління магістрального газопроводу «Киїтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_8 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування Володарської районної державної адміністрації Київської області, Бердичівське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів філії Управління магістрального газопроводу «Киїтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк