АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4202/17 Справа № 176/2110/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 840717,30 гривень. Одночасно позивач просить покласти судові витрати по справі на відповідача.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 29 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0308/0508/71-147. Згідно умов даного договору банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 47955,00 доларів США, на строк до 28 травня 2038 року, зі сплатою 12,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Виконання позичальником зобовязань за вказаним вище кредитним договором забезпечується договором поруки №0308/0508/71-147-Р-1 від 29 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_2 (поручителем) та ОСОБА_3 (позичальником). Згідно умов даного договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

В результаті укладення вказаного договору до ПАТ «Дельта Банк», замість ПАТ «Сведбанк», перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позивача вказує на те, що ОСОБА_3 не виконує належними чином умов кредитного договору №0308/0508/71-147 від 29 травня 2008 року, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка, станом на 28 липня 2015 року, становить: 840717,30 гривень, що складається з тіла кредиту 748183,91 гривень, та відсотків 92533,39 гривень.

За викладених обставин, позивач просить суд, з посиланням на ст.ст. 526, 530, 536, 553, 554, 1049, 1050 ЦК України, стягнути вказану суму заборгованості з поручителя ОСОБА_2

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, 29 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0308/0508/71-147. Згідно умов даного договору банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 47955,00 доларів США, на строк до 28 травня 2038 року, зі сплатою 12,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом /а.с. 7-9/.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, позичальник зобовязується здійснювати погашення заборгованості щомісяця.

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 01 по 10 число включно.

Виконання позичальником зобовязань за вказаним вище кредитним договором забезпечується договором поруки №0308/0508/71-147-Р-1 від 29 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_2 (поручителем) та ОСОБА_3 (позичальником). Згідно умов даного договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором /а.с. 10/.

Відповідно до п. 10 договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання, сторони, керуючись умовами ч. 4 ст. 559 ЦК України, встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами /а.с. 19/.

Таким чином, до ПАТ «Дельта Банк», замість ПАТ «Сведбанк», перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Однак зобовязання за кредитним договором №0308/0508/71-147 від 29 травня 2008 року ОСОБА_3 належним чином не виконує.

Згідно наданої позивачем копії розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №0308/0508/71-147 від 29 травня 2008 року, борг останньої перед ПАТ «Дельта Банк», станом на 28 липня 2015 року, становить: 840717,30 гривень, що складається з тіла кредиту 748183,91 гривень, та відсотків 92533,39 гривень /а.с. 110-111/.

Із вказаного розрахунку вбачається, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_3 здійснила в серпня 2014 року.

Тобто прострочення кредитної заборгованості за кредитним договором №0308/0508/71-147 від 29 травня 2008 року почалося з вересня 2014 року, таким чином з 01 жовтня 2014 року у позивача виникло право вимоги від позичальника та поручителя на дострокове погашення заборгованості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 251, 252, 254, 526, 530, 554, 559, 1050 ЦК України, оцінивши усі докази, у їх сукупності, виходив з того, що договір поруки №0308/0508/71-147-Р-1 від 29 травня 2008 року на теперішній час є припиненим, а тому місцевий суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у позовних вимогах по суті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи, та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Посилання апеляційної скарги на ті обставини, що порука припиняється лише в частині певних шомісячних платежів, а правовідносини за договором поруки не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобовязань, з посиланням на постанову ВСУ 6-272цс16 не можуть бути підставою для скасування рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання сновного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Несплата чергового платежу про надання споживчого кредиту, згідно положень ст. 1050 ЦК України надає кредитору право на пред'явлення вимог щодо повного погашення заборгованості.

Крім цього, у разі прострочення виконання зобов'язань за умовами ст.ст. 533, 534 ЦК України, кредитор має право пред'явити свої вимоги до поручителя.

Відповідно до положень ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

За кредитним договором ОСОБА_3 надано кредит, встановлено зобов'язання по поверненню кредитних коштів, відсотків та інших платежів, визначених умовами Кредитного говору та встановлено порядок виконання зобов'язання частинами (щомісячно). За положеннями ж договору поруки, поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором за зобовязаннями позичальника у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обв'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

З огляду на це, спірні відносини передбачають солідарний обов'язок ОСОБА_3 та ОСОБА_2, враховуючи строк зобов'язання, та передбачають можливість виконання цього зобов'язання частинами.

Відповідно до положень ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Часткове погашення зобов'язання, визначене умовами кредитного договору шляхом щомісячного погашення не є встановленням окремих зобов'язань, а є визначенням порядку виконання зобов'язання частинами, що повністю відповідає вимогам ст.ст. 529, 1050 ЦК України.

Невиконання свого обов'язку щодо виконання зобов'язання частинами свідчить про порушення порядку часткового виконання зобов'язань, визначеного умовами Кредитного договору, враховуючи приписи ст. 529 ЦК України, та тягне за собою наслідки, визначені ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі 6-2662цс15, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням.

Окрім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, у справі 6-1844цс15, порука це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не вважається строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки було пред'явлено претензію і поручитель не виконав указаних у ній вимог, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Враховуючи наведене та беручи до уваги обставини справи, Банк не скористався своїм обєктивним правом на предявлення вимоги до поручителя, протягом 6 місяців з дня, коли у позивача виникло право вимоги до позичальника та поручителя, а саме з 01 жовтня 2014 по 01 квітня 2015 року, а від так висновки місцевого суду щодо відмови у задоволенні позову з підстав припинення поруки є обгрунтованими.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що положення ст.559 ЦК України, виходячи з їх системного аналізу, не передбачають можливості часткового припинення поруки.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_4