УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 1 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 11 лютого 2011 року на підставі договору купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 1 серпня 2012 року накладено арешт на все його нерухоме майно.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 7 червня 2013 року дану квартиру виділено у приватну власність ОСОБА_5, яка 19 листопада 2014 року відповідно до умов договору купівлі-продажу відчужила її на користь ОСОБА_6

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2014 року зазначене заочне рішення скасовано.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2015 року, визнано протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області від 27 грудня 2013 року № 9607120 про проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5

Враховуючи викладені обставини, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 листопада 2014 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 1 березня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 19 листопада 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 203, 215 ЦК України, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу квартири.

Колегія погоджується з таким висновком і відхиляє доводи касаційної скарги щодо невірно обраного способу захисту прав позивачем, оскільки квартира придбана під час шлюбу, ОСОБА_4 є її співвласником і його право сторони договору презюмується.

Інші доводи скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 1 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик