Справа№751/1119/17
Провадження №6/751/108/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Ченцова С. М.

при секретарі Сащенко О.М.

з участю представника заявника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_2, в особі представника адвоката ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Анна», Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 16.02.2009 року у справі № 398-5/09 про стягнення заборгованості за договорами траншу та рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 30.06.2011 року у справі № 2263-11/418/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та поновлення пропущеного строку для звернення до суду з даною заявою.

Заявлені вимоги мотивує тим, що рішенням Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16.02.2009 року, позов ЗАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором траншу задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за договором траншу у сумі 1924881,80 грн., стягнуто з ОСОБА_2 пеню за договором поруки у розмірі 396343,49 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 судові витрати по сплаті третейського збору у розмірі 5000 грн.

Рішенням Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30.06.2011 року, позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ТОВ «АННА», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0011169 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3, ТОВ «АННА» та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі: за кредитом 1435768,65 грн., по відсотках 504257,78 грн., пені 1294,120,36 грн.; стягнуто з ТОВ «АННА» пеню за договором поруки № 1 у розмірі 1373,40 грн., стягнуто з ОСОБА_2 пеню за договором поруки № 2 у розмірі 16170,73 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ТОВ «АННА», ОСОБА_2 судові витрати по сплаті третейського збору у розмірі 100 грн.

Зазначає, що рішення третейського суду, прийняте з порушенням норм чинного законодавства. Вказує, що справа у якій прийнято рішення третейським судом не підвідомча останньому у зв»язку з тим, що предметом розрахунку за укладеним резидентами кредитним договором була іноземна валюта долари США. Третейським судом був розглянутий спір, який стосується нерухомого майна, а саме житлового будинку, та земельної ділянки, не зважаючи на те, що дана справа не підвідомча йому. Зазначає, що про рішення третейського суду дізналася лише в січні 2017 року з листа державного виконавця, який надійшов на адресу її проживання, в якому було зазначено, що у звязку з тим, що в порядку виконавчого провадження на будинок був накладений арешт, необхідно повідомити про осіб, які зареєстровані у ньому. Тільки після ознайомлення представника заявниці з матеріалами виконавчого провадження стало відомо про рішення третейського суду від 30.06.2011 року. Тому, вважає, що передбачений законом строк пропустила з поважних причини та просить його поновити.

Представник заявниці в судовому засіданні , з урахуванням уточнення (а.с.42-48, 90-91), підтримала заяву та просила поновити строк на оскарження рішення Третейського суду від 16.02.2009 року та від 30.06.2011 року, скасувати повністю рішення Третейського суду від 16.02.2009 року у справі № 398-5/09 та рішення Третейського суду від 30.06.2011 року № 2263-11/418/11.

Заявниця в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не зявивсь, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. 19.05.2017 року надіслав до суду письмові заперечення, в якій просить визнати відсутніми підстави для поновлення строку заявнику на оскарження рішень третйського суду, відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду в повному обсязі (а.с. 95-102).

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ТОВ «Анна» судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованих осіб на підставі наявних у матеріалах доказів.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, матеріали справи третейського суду № 398-5/09, матеріали справи третейської справи № 2263-11/418/11, матеріали цивільної справи № 6-4253/11 та ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.04.2009 року по цивільній справі № 6-377/09, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз 30.06.2011 року суддею Воронцовою М.В. по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ТОВ «АННА», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги задоволені в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_3, ТОВ «АННА» та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № SME0011169 у сумі: за кредитом 1435768,65 грн., по відсотках 504257,78 грн., пені 1294,120,36 грн.; стягнуто з ТОВ «АННА» пеню за договором поруки № 1 у розмірі 1373,40 грн., стягнуто з ОСОБА_2 пеню за договором поруки № 2 у розмірі 16170,73 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ТОВ «АННА», ОСОБА_2 судові витрати по сплаті третейського збору у розмірі 100 грн. (а.с.83-84 третейської справи № 2263-11/418/11).

Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз 16.02.2009 року суддею Афанащенко С.І. по справі за позовом ЗАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором траншу було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за договором траншу у сумі 1924881,80 грн., стягнуто з ОСОБА_2 пеню за договором поруки у розмірі 396343,49 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 судові витрати по сплаті третейського збору у розмірі 5000 грн. (а.с. 79-83 третейської справи № 398-5/09).

Відповідно до ст. 51 Закону України Про третейські суди, рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених даним Законом.

Зокрема, рішення третейського суду може бути оскаржено сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом.

При вирішенні питання про дотримання ОСОБА_2 строків, передбачених ст. 51 Закону України Про третейські суди, суд враховує, що як наголосив Європейський суд з прав людини у справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії, сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Враховуючи те, що рішення третейського суду було винесено 30.06.2011року, однак у матеріалах третейської справи відсутні відомості щодо отримання заявником або заінтересованими особами рішення третейського суду, заява про скасування рішення була подана до суду 21.02.2017 року (а.с.2-7 даної справи), після того, як представник заявника 16.02.2017 року ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження, копію рішення отримала шляхом фотографування, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Суд, виходячи із змісту ст.51 Закону України Про третейські суди та рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2008 від 10.01.2008 року, вважає, що з метою захисту прав та інтересів сторін органами правосуддя, якими не є третейські суди, заяву сторін необхідно вирішувати по суті.

Частиною третьою статті 51 Закону України Про третейські суди та ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу № SME0005676, який є не від»ємною частиною Рамкової угоди № SMERS00312 від 21.11.2007 року про надання останньому кредиту в сумі 70 000 доларів США на строк користування 36 місяців, зі сплатою відсотків в розмірі 13% річних. Кредит надавався на фінансування витрат на будівництво нерухомості для подальшого використанні у підприємницькій діяльності (а.с.14-16 третейської справи № 398-5/09).

24.12.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу № SME0007214, який є не від»ємною частиною Рамкової угоди № SMERS00312 від 21.11.2007 року про надання останньому кредиту в сумі 41 000 доларів США на строк користування 84 місяців, зі сплатою відсотків в розмірі 13,5 % річних. Цільове призначення кредиту задоволелння неспоживчих потреб (а.с.24-27 третейської справи № 398-5/09).

27.12.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу № SME0007215, який є не від»ємною частиною Рамкової угоди № SMERS00312 від 21.11.2007 року про надання останньому кредиту в сумі 110 000 доларів США на строк користування 178 місяців, зі сплатою відсотків в розмірі 13,5 % річних. Цільове призначення кредиту фінансування витрат на будівництво нерухомості для подальшого її використання у підприємницькій діяльності (а.с.36-39 третейської справи № 398-5/09).

Крім того, 03.04.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу № SME0011169, який є невід»ємною частиною Рамкової угоди № SMERS00312 від 21.11.2007 року, про надання останньому кредиту в сумі 500 000 доларів США на строк користування 120 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних. Кредит надавався на фінансування витрат на ремонт та реконструкцію нерухомості для її подальшого використання у підприємницькій діяльності (а.с.19-22 даної справи).

21.11.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SMERS00312/2 (а.с.16-17).

03.04.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «АННА» було укладено договір поруки № SMES0011169/1 (а.с.25-26 трейської справи № 2263-11/418/11)

03.08.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору поруки від 21.11.2007 року (а.с.18).

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України "Про третейські суди" підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Однак, як вбачається із матеріалів справи ні рамкова угода № SMERS00312 від 21.11.2007 року, ні додаткова угода № 1 до рамкової угоди від 24.12.2007 року, ні договір про надання траншу № SME0005676 від 21.11.2007 року; ні договір про надання траншу № SME0007214 від 24.12.2007 року; ні договір про надання траншу № SME0007215 від 27.12.2007 року; ні договір поруки № SMERS00312/2 від 21.11.2007 року; ні додаткова угода № 1 до договору поруки № SMERS00312/2 від 24.12.2007 року; ні додаткова угода № 2 до договору поруки № SMERS00312/2 від 27.12.2007 року; ні договір про надання траншу № SME0011169 від 03.04.2008 року, ні договір поруки № SME0011169/1 від 03.04.2008 року; ні додаткова угода № 3 до договору поруки від 03.04.2008 року не містять третейської угоди.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, предметом за укладеним резидентами кредитним договором була іноземна валюта долари США.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків.

Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14 дійшов правового висновку, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14, у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а отже відповідно до п. 1 ч. 1 ст.389-5 ЦПК України, п. 1 ч. 3 ст.51 Закону України "Про третейські суди" є підставою для скасування рішення третейського суду

Керуючись ст.ст. 11, 57-60, 88, 209, 218, 389-1, 389-4- 389-6, 293 ЦПК України, Законом України Про третейські суди, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на подання заяви про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 16.02.2009 року у справі № 398-5/09.

Скасувати повністю рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 16.02.2009 року у справі № 398-5/09 за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами траншу.

Поновити ОСОБА_2 строк на подання заяви про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 30.06.2011 року у справі № 2263-11/418/11.

Скасувати повністю рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 30.06.2011 року у справі № 2263-11/418/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Анна», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М. Ченцова