АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 754/1325/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Шевчук О.П.
Апеляційне провадження №22-ц/796/8277/2017 Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М., Рубан С.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4. ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Приватний нотаріус КМНО кулі ніч Наталія Юріївна, Приватний нотаріус КМНО Заєць Олена Ярославівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

До суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право власності за законом від 25.05.2013 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Кулініч Н.Ю. на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 Позивач як дружина померлого звернулась до приватного нотаріуса КМНО Кулініч Н.Ю. з заявою про прийняття спадщини.

В подальшому позивачу стало відомо, що з аналогічною заявою до нотаріуса звернулась також ОСОБА_4, яка назвалась дочкою покійного та надала свідоцтво про народження, відповідно якого ОСОБА_10 є її батьком.

В подальшому актовий запис про народження ОСОБА_4 були внесені зміни, а саме - по-батькові відповідача було «ОСОБА_4», змінено на «ОСОБА_4», графу батько змінено та зазначено в ній покійного ОСОБА_10

Підставою для внесення змін до актового запису стало рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 11.09.2007 року у справі № 2 - 65/07 про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження дитини та визнання батьківства.

Звернувшись до зазначеного суду, позивач з'ясувала, що цивільна справа за позовом ОСОБА_10 про виключення записів з актового запису про народження дитини та визнання батьківства не розглядалась, рішення не виносилось, відтиск печатки суду не відповідає оригіналу.

25 травня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Кулініч Н.Ю. видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016 року запис про батьківство ОСОБА_10 щодо ОСОБА_4 анульовано з тих підстав, що Березнівським районним судом Рівненської області рішення про внесення змін в актовий запис про народження не приймалось.

Посилаючись на викладене позивач просила суд позов задовольнити, визнавши свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним.

В ході розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги та просив суд крім визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійним також визнати недійним договір купівлі - продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 31 - 33).

Визнання недійним договору купівлі - продажу частини квартири обґрунтоване тим, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

16.09.2013 року в зазначеній цивільній справі було постановлено ухвалу про накладення арешту на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим 05.04.2016 року зазначена частка квартири була продана ОСОБА_5

Оскільки квартира була продана під час перебування її під обтяженням - арештом, позивач просив суд визнати договір купівлі - продажу недійним.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року позов задоволено частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом , від 25 травня 2013 року, виданого на ім'я ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Наталією Юріївною на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 - відмовлено.

Визнано недійним договір купівлі - продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 від 11.10.2013 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 551 грн. 21 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник позивача та відповідача ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.

Представник позивача в скарзі посилався на незаконність рішення в частині відмови суду в задоволенні вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я відповідача ОСОБА_4 При цьому вказував на невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд виходив з того, що органами РАГС не був анульований актовий запис в частині батьківства, проте ця обставина з врахуванням встановленої судом обставини про відсутність рішення на підставі якого такий запис був зроблений правового значення не мала і суд помилково не задовольнив доведені позивачем позовні вимоги.

Представник відповідача зазначав, що суд безпідставно визнав недійсним договір-купівлі-продажу. Оскільки нотаріус, посвідчуючи такий договір не допустив порушень вимог закону, так як арешт на час укладення договору на спірну квартиру був відсутній, підстав для задоволення цих вимог у суду не було.

В судовому засіданні апеляційного суду представники підтримали доводи поданих ними скарг та заперечували проти задоволення апеляційних скарг опонентів.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника відповідача задоволенню не підлягає, а скарга представника позивача підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд вважав встановленими такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 (т.1 а.с. 73), після його смерті відкрилась спадщина.

16.11.2012 року дружина ОСОБА_10 - ОСОБА_2 - позивач у справі подала до приватного нотаріуса КМНО Кулініч Н.Ю. заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка (т. 1 а.с. 72).

16.11.2012 року син померлого - ОСОБА_6 подав до приватного нотаріуса КМНО Кулініч Н.Ю. заяву про відмову від спадщини на користь дружини померлого (т. 1 а.с. 82).

12.04.2013 року до приватного нотаріуса КМНО Кулініч Н.Ю. звернулась ОСОБА_4 - відповідач у справі з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька - ОСОБА_10 (т.1 а.с. 116).

В підтвердження родинного зв'язку з ОСОБА_10 ОСОБА_4 надала нотаріусу Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 06.12.2011 року (т 1 а.с. 117).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що батьком зазначеної особи є ОСОБА_12, мати - ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 111-112).

При цьому з зазначеного витягу вбачається, що 06.12.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві на підставі рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 11.09.2007 року внесені зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4, а саме - по батькові з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», батьком зазначено ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2.

25 травня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Кулініч Н.Ю. видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно якого спадкоємцями майна померлого ОСОБА_10 є його дружина - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 6).

З відповіді Березнівського районного суду Рівненської області від 05.11.2014 року вбачається, що в провадженні зазначеного суду у 2007 році цивільна справа за позовом про внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_4 та визнання батьківства не перебувала (т.1 а.с. 8-9).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09 червня 2016 року задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_13, ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа - приватний нотаріус КМНО Кулініч Н.Ю. про визнання недійсним та анулювання записів акту цивільного стану (т. 2 а.с. 126 - 129).

Зазначеним рішенням скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року та вирішено внести зміни шляхом виключення (анулювання) з актового запису № 234 від 03 квітня 1996 року про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, відомостей про ОСОБА_10 як батька дитини та по - батькові дитини «ОСОБА_4», внесених 06.12.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві на підставі рішення Березніковського районного суду Рівненської області від 11.09.2007 року.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.03.2017 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.06.2016 року залишене без змін (т. 2 а.с. 132 - 134).

Щодо вимог позивача про визнання недійним договору купівлі - продажу частини квартири АДРЕСА_1 судом встановлено наступне.

11.10.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі - продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 39 ).

Разом з тим, з ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 12.02.2016 року вбачається, що ухвалою суду від 16.09.2013 року накладено арешт на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 250).

Арешт з квартири був знятий ухвалою суду від 12.02.2016 року.

Таким чином в період часу з 16.09.2013 року по 12.02.2016 року 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 перебувала під обтяженням.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадкування, виданого ОСОБА_4, суд виходив з того, що з відповіді Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 07.06.2017 року вбачається, що станом на зазначену дату зміни до актового запису на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016 року не вносилися, рішення щодо вилучення і анулювання свідоцтва про народження не приймалося (т. 2 а.с. 130).

Зазначеним листом також роз'яснено, що свідоцтва про народження, видані на підставі вказаного актового запису, є чинними і такими, що свідчать про факт державної реєстрації актів цивільного стану.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки судом встановлено, що до актового запису ОСОБА_4 про її народження запис про батька внесено на підставі не існуючого рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що є доведеною обставина з якої вбачається, що особа, якій видано свідоцтво про право на спадщину не мала права на спадкування, а тому ці вимоги є такими , що підлягають до задоволення.

При цьому посилання суду на не здійснення органами РАГС на момент ухвалення рішення виключення з актового запису позивача відомостей, які внесені на підставі не існуючого рішення суду правового значення не має, так як закон пов'язує визнання недійсним свідоцтва не з проведенням такої реєстрації, а з встановленням факту отримання спадщини особою, яка не мала права на спадкування, а такий факт є доведеним.

Відповідач ОСОБА_4 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець був її батько.

Надане свідоцтво про народження, яке видано на підставі неіснуючого судового рішення належним доказом батьківства не являється.

Крім того, колегія суддів враховує обставини встановлені рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року яким вирішено внести зміни шляхом виключення (анулювання) з актового запису № 234 від 03 квітня 1996 року про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, відомостей про ОСОБА_10 як батька дитини та по - батькові дитини «ОСОБА_4», внесених 06.12.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві на підставі рішення Березніковського районного суду Рівненської області від 11.09.2007 року.

З огляду на викладене, та враховуючи , що висновки суду не відповідають встановленим судом обставинам, рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих вимог.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4, щодо не перебування квартири під арештом під час укладення договору та відсутності будь-яких заборон на її відчуження у відповідному реєстрі, то колегія вважає їх такими, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду в частині задоволення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу з огляду на таке.

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про накладення арешту на майно підсудного в межах розгляду цивільного позову у кримінальній справі. Накладення арешту на майно застосовується, як спосіб забезпечення цивільного позову (стаття 152 ЦПК).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Тому той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо .

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що представнику відповідача було відомо про існуючу заборони відчужувати частку спірної квартири, що останній не заперечував, так як оскаржував ухвалу про арешт.

Та обставина, що сама відповідачка не знала про заборону, не свідчить про те, що правочин, укладений під час існування заборони суду відповідав вимогам Закону.

З огляду на зазначене та встановлені судом обставини, помилковими є доводи скарги про те, що частина квартири, не знаходилась, станом на час укладення оспорюваного договору під забороною на відчуження, та права позивача укладенням цього договору не порушені.

Інших доводів апеляційна скарга відповідача не містить.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання правочину недійсним ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.

Керуючись ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне, стягнути судові витрати на користь позивача в сумі 1157 грн. 55 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва, та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2013 року, видане на ім'я ОСОБА_4 приватним нотаріусом КМНО Кулініч Наталією Юріївною на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1157 грн. 55 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: