Справа № 466/3048/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

за участю секретаря Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Львівгаз», треті особи ТзОВ «Львівгаззбут», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання рішення незаконним, зобов'язання до вчинення дій ,-

у с т а н о в и в

03.05.17 р. ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Львівгаз», в якому просить ухвалити рішення, яким визнати незаконним рішення комісії з розглядів актів про порушення споживачами природного газу Кодексу газорозподільних систем ПАТ «Львівгаз», прийнятого на підставі акту про порушення від 17.11.2016 року №292-68/16. Крім того просить зобов'язати ПАТ «Львівгаз» припинити нарахування фактичного об'єму спожитого газу побутових споживачів за вищевказаною адресою за граничними нормами споживання, визначеними у додатку №10 Кодексу газорозподільчих систем та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок фактичного об'єму спожитого нею газу та послуг газопостачання згідно із нормами споживання природного газу, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» з 01 грудня 2016 року у розрахунку із 4,4 кубічних метрів за людину за календарний місяць.

Свої вимоги мотивує тим, що вона разом із дітьми -ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітніми онуками - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживає в АДРЕСА_1.

Позивач є побутовим споживачем природного газу, яка використовує газ лише для приготування їжі на газовій плиті, їх квартира не обладнана індивідуальним приладом обліку.

Зазначає, що згідно Постанови Кабміну від 23.03.2016р. № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», вона повинна сплачувати за послуги з газопостачання за календарний місяць у розрахунку із 4,4 кубічних метрів за людину, в даному випадку із розрахунку на семеро людей -30,80куб.м. Однак, починаючи з грудня 2016 року, вона отримує розрахунки за газ із розрахунку спожитого газу 68,60 кубічних метрів, тобто із розрахунку на одну особу - 9,80 кубічних метрів за людину на місяць.

Вона зверталась зі скаргою в ПАТ «Львівгаз» щодо незаконного збільшення розрахунку спожитого газу та зобов'язання здійснити їй перерахунок об'єму природного газу відповідно вищевказаної Постанови Кабміну №203. Однак листом за № Lv-ЛВ-1241-0217 від 20.02.2017 року отримала відповідь про те, що комісією з розглядів актів про порушення споживачами природного газу Кодексу газорозподільних систем ПАТ «Львівгаз» прийнято рішення з 01.12.2016 року по АДРЕСА_1 визначати фактичний об'єм спожитого газу побутових споживачів за граничними нормами споживання, визначеними у додатку № 10 Кодексу газорозподільних систем. Таке рішення комісії прийнято за результатами розгляду акту про порушення №292-68/16 від 17.11.2016 року, у зв'язку із відмовою мешканців будинку від встановлення будинкового лічильника газу.

Позивач вважає наведене рішення ПАТ «Львівгаз» незаконним, тому змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник ПАТ «Львівгаз» , що є представником і ТзОВ «Львівгаззбут» позовні вимоги заперечив та пояснив, що встановлення будинкового вузла обліку газу здійснюється згідно із вимогами Кодексу газорозподільчих мереж, затвердженого Постановою НКАРЕ. Кодексом передбачено, що з ініціативи балансоутримувача або оператора ГРМ та за їх рахунок у багатоквартирному будинку може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Однак мешканці АДРЕСА_1 відмовились від встановлення комерційного вузла обліку газу, про що складений акт про порушення від 17.11.2016 року № 292-68/16. Акт розглянуто на засіданні комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу згідно вимог Кодексу ГРС. На засіданні комісії було прийняте рішення про здійснення споживачам АДРЕСА_1 нарахувань за спожитий природний газ за граничними об'ємами споживання природного газу 9.8 куб.м, на особу. Оскільки такі дії ПАТ «Львівгаз» не суперечать закону,просить у задоволенні позову відмовити.

Треті особи в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про день та час розгляду справи судом.

Судом допитано свідка ОСОБА_10, який є представником оператора ГРМ. Останній пояснив, що керівництво ПАТ «Львівгаз» надало вказівку на встановлення газового лічильника для споживачів газу в АДРЕСА_1. Однак, по приїзді декілька невідомих йому осіб, які представились мешканцями вищевказаного будинку перешкоджали роботі працівників по встановленню вузла обліку газу, про що комісією було складено акт № 292-68. Хто ці особи і чи була серед них позивач, йому не відомо.

Заслухавши доводи сторін, пояснення свідка, вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено , що будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним ( 72 квартири ) з централізованим гарячим водопостачанням. Квартири обладнані одним єдиним газовим приладом - газовою плитою, яка використовується для приготування їжі. Оплата за спожитий газ у таких будинках здійснюється відповідно до норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, в розмірі 4,4 кубометрів газу на одну зареєстровану особу.

Позивач є мешканцем квартири АДРЕСА_1 та проживає там разом із дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та онуками ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що вбачається із довідки ДКП про склад сім'ї від 30.03.17р.

Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» по відношенню до побутового споживача ТОВ «Львівгаз Збут» є постачальником, а Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - розподільником, оператором газорозподільної мережі.

Як ствердив представник позивача в судовому засіданні, жодного повідомлення мешканцям вищевказаного будинку про встановлення загальнобудинкового лічильника ПАТ «Львівгаз» чи ТЗОВ «Львівгаззбут» не було та ОСОБА_1 особисто не перешкоджала встановленню лічильника обліку газу. Представник відповідача не надав суду підтвердження того, що у визначений законом спосіб мешканців будинку , зокрема позивача, було повідомлено про проведення робіт по встановленню загальнобудинкового приладу обліку газу.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що ним та іншими майстрами Львівгазу фактично розпочалося проведення робіт із встановлення загальнобудинкового лічильника обліку газу, однак декілька осіб, які представились мешканцями будинку, заперечили проти встановлення лічильника, про що був складений акт. Хто ці особи, та чи була серед них ОСОБА_1 йому невідомо.

Акт про порушення № 292-68/16 р. було розглянуто на засіданні комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу. За результатами розгляду, комісією прийнято рішення визначати з 01 грудня 2016 року побутовим споживачам АДРЕСА_1 фактичний об'єм спожитого газу за граничними об'ємами споживання природного газу 9.8 куб.м, на особу. До цього часу для споживачів будинку нарахування за спожитий природний газ здійснювались за нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, які становлять 4,4 куб.м, на особу.

Встановлення загальнобудинкових вузлів обліку передбачено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а порядок проведення розрахунків встановлений Постановою Кабінету Міністрів від 27.012016 р. №46.

Пунктом 1 ч. 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (Постанова №2494 від 30.09.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг , зазначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

При цьому балансоутримувач не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Згідно п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабміну від 16.05.2002 р. №620 ( в ред. Постанови КМУ від 27.01.2016р. ;46), власник будинку, особа, відповідальна за експлуатацію будинку, балансоутримувач будинку, тощо, та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених в квартирі ( за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Згідно з п. 2 ч. 1 розділу VI цього ж Кодексу, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Для побутових споживачів форма Типового договору постачання природного газу затверджена постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. В загальних положеннях цього Типового договору визначено, що споживач - це фізична особа, об'єкт якої фізично підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Згідно з Додатком 1 до Типового договору має складатися заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, і в ній же визначаються персоніфіковані дані споживача, зокрема вид об'єкта (приватний будинок, квартира, комунальна квартира, літня кухня тощо) та адреса об'єкта. Згідно з п. 5 ч. З розділу VI того же Кодексу ГРС, для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом сформовану заяву-приєднання до умов договору з персоніфікованими даними споживача та його об'єкта.

У пункті 2 тієї ж частини зазначається, що на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ забезпечує формування та передачу даних про об'єми та обсяги фактичного споживання природного газу споживачем до Оператора ГТС.

Згідно з п. 1 тієї ж частини, Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами.

Постачальник газу - відповідач по справі вказані вимоги проігнорував, оскільки з власної ініціативи, без погодження з мешканцями, намагався встановити загальнобудинковий вузол обліку, договірні відносини з мешканцями будинку щодо порядку зняття показників не встановив, не попередив їх завчасно належним чином та не запросив для фіксування показників при встановленні лічильника.

Представник відповідача лише стверджував, що на дверях під'їзду будинку було розміщене оголошення про намір ПАТ «Львівгаз» встановити вузол обліку газу, проте жодними доказами при розгляді справи в суді це не підтверджено.

Окрім цього, НКРЕКП своєю постановою №2494 затвердила Додатком 11 до Кодексу газорозподільних систем (п. 1 гл. 5 розділу XI) форму Акту про порушення, згідно з якою обов'язковою нормою та інформацією, яку потрібно вказувати, є номери посвідчень представників оператора ГРМ. У Акті № 292-68/16 такі відомості відсутні.

Відповідно до п.п. З, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Встановлення загальнобудинкового приладу обліку без погодження із мешканцями конкретних квартир ставить останніх у гірші умови для споживачів порівняно із індивідуальним лічильниками газу.

При цьому відповідачем порушено вимоги Кодексу газорозподільних систем, зокрема п.3 гл.4 «Порядок комерційного обліку газу по об'єктах побутових споживачів (населення)», яким передбачено, що якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. У випадку, якщо побутовий споживач, а це споживач, який споживає газ у своєму помешканні, який не забезпечений лічильником газу,відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ, фактичний об'єм спожитого природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Як зазначила позивач, вона не відмовлялась від безкоштовного встановлення лічильників газу у квартирі та з відповідачем не погоджувалось встановлення загальнобудинкового лічильника.

Відтак, суд вважає незаконним дії ПАТ «Львівгаз» по нарахуванню обсягів спожитого газу з 01.10.2016 р. за нормами 9,8 куб.м. по квартирі АДРЕСА_1, де мешкає позивач із родиною.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Стаття 16 ЦК України визначає способи захисту цивільного права, яка не передбачає права на оскарження акту, що фіксує порушення постачання газу чи рішення юридичної особи по розгляду вказаного акту . Відтак, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

В силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10,62,213,215 ,218,209 ЦПК України, ст.ст. 626,627 ЦК України, ст. 4,22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд ,-

в и р і ш и в

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ПАТ «Львівгаз» припинити нарахування фактичного об'єму спожитого газу побутових споживачів абоненту ОСОБА_1 АДРЕСА_1 за граничними нормами споживання, визначеними у додатку № 10 Кодексу газорозподільчих систем та провести перерахунок абоненту ОСОБА_1 фактичного об'єму спожитого газу та послуг газопостачання згідно з нормами споживання природного газу, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.16 р. № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників «з 01 грудня 2016 року з розрахунку із 4,4 куб. метрів на людину за календарний місяць.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ «Львівгаз» в користь держави 1600 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя І. Є. Зима