АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/8353/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання зобов'язання припиненим

за апеляційною скаргою Кратенко Юлії Олександрівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до Печерського районного суду м. Києва до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. в якому просила визнати припиненим правовідносини за кредитним договором № К-1441044/1, який укладено 17 вересня 2014 року між сторонами та зобов'язання які випливають із даного договору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 вересня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір №К-1441044/1, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1500000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,0% річних. 18 березня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір №003-09508-180314 банківського вкладу «Найкращий» у гривнях, відповідно до якого позивач передала відповідачеві грошові кошти в сумі 17100000 грн для розміщення на депозитному вкладі, строком користування до 15 березня 2015 року. У зв'язку з неможливістю погасити заборгованість за вказаним кредитним договором, 26 лютого 2015 року позивач звернулась до відповідача з заявою, згідно якої просила відповідно до ст.601 ЦК України припинити зобов'язання за кредитним договором, з вирахуванням сплачених платежів по погашенню кредиту в повному обсязі та припинення відповідної частини зобов'язання ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського вкладу у розмірі залишку суми кредиту за кредитним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Разом з тим, вимога залишилась невиконаною. Посилаючись на дані обставини, позивач просила задовольнити позов.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання зобов'язання припиненим - задоволено.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року залишено без задоволення заяву Кратенко Ю.О. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 26 травня 2017 року Кратенко Ю.О. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» направлено апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. При цьому, встановлення обмеження в тому числі і щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, і зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, і нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Сторони у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшла заява з прохання розглядати справу у його відсутності. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 вересня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_7, яка в подальшому змінила прізвище, у зв'язку з одруженням на ОСОБА_8 укладено кредитний договір №К-1441044/1, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1500000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,0% річних та з кінцевим строком повернення до 16 вересня 2017 року (а.с.13, 15-20).

Згідно довідки від 16 лютого 2016 року №05-3237415, виданої ПАТ «Дельта Банк», загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 26 лютого 2015 року становила 1306110 грн 96 к., яка складається з суми заборгованості по кредиту - 1291322 грн 72 к. та процентів за користування кредитом - 14788 грн 24 к. (а.с.34)

Крім того, 18 березня 2014 року, між сторонами укладено договір №003-09508-180314 банківського вкладу «Найкращий» у гривнях, відповідно до якого позивач передала відповідачеві грошові кошти в сумі 17100000,00 грн. для розміщення на депозитному вкладі шляхом зарахування на депозитний рахунок НОМЕР_2, з процентною ставкою в розмірі 17,5% річних та строком користування до 16 червня 2014 року (а.с.22).

Згідно додаткових угод № 1 від 16 червня 2014 року, №2 від 15 вересня 2014 року та №3 від 12 грудня 2014 року до вказаного кредитного договору, укладених між позивачем та відповідачем, строк залучення вкладу неодноразово було продовжено, кінцевий термін залучення вкладу було визначено до 15 березня 2015 року включно. (а.с. 23, 24, 25)

Відповідно до п.1.11 договору банківського вкладу, у випадку, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього договору або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку, зазначеного в п.1.3 цього договору, дія цього договору вважається припиненою достроково.

Згідно виписки Банку за договором банківського вкладу, загальна сума вкладу з нарахованими процентами станом на 26 лютого 2015 року становить 19628826 грн 47 к. (а.с.29-32)

24 лютого 2015 року позивач направила відповідачу заяву про припинення зобов'язань, відповідно до якої позивач просила припинити відповідно до ст.601 ЦК України зобов'язання за кредитним договором, з вирахуванням сплачених платежів по погашенню кредиту в повному обсязі та припинення відповідної частини зобов'язання ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського вкладу у розмірі залишку суми кредиту за кредитним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Дана заява згідно штемпеля на заяві отримана відповідачем 26 лютого 2015 року за вх.№4865. При цьому дана заява залишилась без належного реагування з боку ПАТ «Дельта Банк».

02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року №181 у ПАТ «Дельта Банк» розпочато процедуру ліквідації з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року та призначено уповноважену особу Фонду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, оскільки чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, тому заяву слід вважати зробленою, а зобов'язання-припиненими внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог у момент направлення такої заяви іншій стороні у зобов'язанні.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 13 червня 2016 року у справі за № 6-1123 цс16, проте судом першої інстанції не враховано під час вирішення спору.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п.6 ст.2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст.46 вищезазначеного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно з п.4 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Пунктом 1 ч.5 ст.36 вищевказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Таким чином, у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово, зокрема шляхом проведення зарахування вимог.

Отже, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури та в процесі ліквідаційної процедури банку є неможливим зарахування однорідних зустрічних вимог (ст.602 ЦК України) у зв'язку з невідповідністю цих процедур порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2047цс16 та в силу положень ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковим для застосування отже, у будь-якому разі в період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог третьої особи має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону, у зв'язку з чим припинення зобов'язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку статті 52 Закону, не допускається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно п. 1.11 договору №003-09508-180314 банківського вкладу «Найкращий» у гривнях, у разі, якщо вкладник письмово повідомляє про бажання достроково припинити дію договору , дія цього договору вважається припиненою достроково. При цьому вкладник зобов'язаний письмово повідомити банк про вимогу повернення вкладу не менш ніж за три банківські дні до очікуваної дати повернення.

Враховуючи те, що заявник звернувся до банку 26 лютого 2015 року (четвер), тобто до введення тимчасової адміністрації, а вже 02 березня 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 з 03 березня 2015 року (вівторок) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», з врахуванням положень п. 1.11 договору №003-09508-180314 банківського вкладу «Найкращий» у гривнях доводи позивача про те, що заява подана до введення тимчасової адміністрації, а тому має бути виконана є необґрунтованими.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, не звернув уваги на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які визначають особливий порядок задоволення вимог кредитора у разі ініціювання процедури ліквідації банку, та на думку колегії суддів прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи неправильне застосування судом норм матеріального права при вирішення даного спору, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 606 грн 32 к. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Кратенко Юлії Олександрівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання зобов'язання припиненим - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () судові витрати 606 грн 32 к.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: