Справа № 203/5436/15-ц
Провадження № 2/0203/70/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменка С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю представника позивача Безуглої Я.А.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙТ» до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

встановив

15 січня 2016 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що уклав з відповідачкою договір оренди нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Під час дії договору оренди за згодою з відповідачкою позивачем за власний рахунок було проведено реконструкцію отриманого нежитлового приміщення, у зв'язку з чим вартість об'єкту оренди істотно збільшилась. З наведених підстав позивач просив визнати за ним право власності на частину приміщень (а.с. а.с. 2 - 4).

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, просила визнати за позивачем право власності на 1/3 частину нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. вказуючи на їх недоведеність та безпідставність. (а.с.125-127)

Вислухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачці по праву власності належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 78616817 від 23 січня 2017 року. (а.с. 128-129)

Сторони вказують, що позивач був орендарем зазначеного приміщення, проте примірник договору оренди до суду надано не було.

Позивач стверджує, що здійснив перебудову вказаного приміщення за згодою відповідачки, проте докази цього у справі відсутні, надано лише копію договору підряду № 02/06 від 25 січня 2006 року (а.с. 5-6) стосовного якого відсутні будь-які відомості щодо його фактичного виконання, проведення за ним оплати.

Згідно ч. 1 ст. 771 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Відповідно до ст. 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно ст. 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.ч. 2, 4, 5 ст. 357 Цивільного кодексу України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем згідно з його обов'язками щодо доказування не було доведено жодну з підстав позовних вимог. Докази укладання договору оренди, відомості про строк його дії та умови, на яких він укладався, згода відповідачки на участь позивача в поліпшенні чи перебудові спірного майна, сам факт такої участі і самої перебудови, у матеріалах справи відсутні.

Позивач посилався на відсутність доказів через їх вилучення під час обшуку. З метою сприяння позивачу в реалізації його прав, ухвалою від 30 грудня 2016 року було витребувано у Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 копії відповідних документів (а.с. 107). Ухвала суду прокуратурою виконана не була.

Разом з тим суд відзначає, що доказами відносин між сторонами могли бути: у банківських установ - щодо проведення платежів, у підприємств, які безпосередньо виконували будівельні роботи - щодо обсягів таких робіт, їх замовника та умов проведення, у органів влади та місцевого самоврядування - щодо звернення за дозвільними документами для проведення перебудови чи реконструкції об'єкта нерухомого майна та реєстрації декларації щодо його готовності до експлуатації.

Жодних клопотань щодо витребування будь-яких з наведених доказів позивач не заявляв. Також не було заявлено клопотань щодо виклику в судове засідання будь-кого з свідків.

Натомість представником позивача було заявлено клопотання про призначення експертизи, яке було відхилено судом через його безпідставність, оскільки за відсутності будь-яких первинних документів проведення такої експертизи буде неможливим і лише спричинить затягування часу розгляду справи.

При таких обставин суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити через недоведеність позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України у зв'язку з повною відмовою в позові судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 317, 328, 355, 357, 771, 776, 778 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙТ» до ОСОБА_3 про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 05.09.2017 р.

Суддя С.В. Єдаменко