Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/4096/17
Провадження № 2/644/2057/17
15 вересня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: судді Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звільнення з посади за власним бажанням,
Позивач ОСОБА_1 подав в суд позов, в якому просив ухвалити рішення, яким звільнити його з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ УПОРЯДКУВАННЯ ОСОБА_6 З ВІДХОДАМИ» за власним бажанням з 20 червня 2017 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач намагався зібрати загальні збори товариства та вирішити питання про призначення іншої особи на посаду директора, у звязку з його власним бажанням звільнитись з займаної посади. Збори учасників не відбулись, внаслідок чого питання про його звільнення залишається відкритим, що порушує права позивача на вільний вибір праці.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, своїх заперечень по суті спору не подали.
До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшло клопотання про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або не яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Стаття 2 КЗпПУ встановлює, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.
Відповідно до ст. 51 КЗпПУ Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України вільний вибір виду діяльності.
Згідно зі ст. 38 КЗпПУ працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Під час судового розгляду встановлено, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ УПОРЯДКУВАННЯ ОСОБА_6 З ВІДХОДАМИ» (протокол № 8 від 15.10.2014 року) ОСОБА_1 було призначено на посаду директора з 16.10.2014 року.
Згідно статуту Товариства з з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ УПОРЯДКУВАННЯ ОСОБА_6 З ВІДХОДАМИ», зокрема пп. 1.2 та 5.2, його учасниками є громадяни України ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.
Вищим органом ТОВ «ХАРКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ УПОРЯДКУВАННЯ ОСОБА_6 З ВІДХОДАМИ», відповідно до статті 58 Закону України «Про господарські товариства» та пункту 8.2 Статуту, є Загальні збори учасників.
Згідно пункту 8.3 статуту товариства питання обрання (призначення) та відкликання (звільнення) директора віднесені до виключної компетенції Загальних зборів учасників.
Таким чином, письмово повідомити про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпПУ позивач повинен був Загальні збори учасників.
Судом встановлено, що позивач 03 травня 2017 року надіслав учасникам товариства запрошення на позачергові загальні збори з визначеним порядком денним, в тому числі для вирішення питання про обрання директора. Проведення позачергових зборів було призначено на 05 червня 2017 року. У призначену дату, 05 червня 2017 року, позивачем на імя загальних зборів учасників товариства подано заяву про звільнення його з посади за власним бажанням.
05 червня 2017 року загальні збори не проведені, питання про звільнення позивача з посади директора не вирішено, іншої особи на цю посаду не обрано, позивачем його заява не відкликана.
ОСОБА_1 виконав всі дії щодо звільнення його з посади директора ТОВ «ХАРКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ УПОРЯДКУВАННЯ ОСОБА_6 З ВІДХОДАМИ», а саме скликав позачергові загальні збори учасників товариства та подав на імя загальних зборів заяву про звільнення 05.06.2017 року, таким чином він вважається звільненим за власним бажанням з 20.06.2017 року, тобто через два тижні з дня подачі заяви про звільнення.
Суд оцінивши встановлені обставини та відповідні їм норми закону, прийшов до переконання про обґрунтованість вимог позивача. При цьому, суд виходить з того, що не вирішення питання про звільнення позивача з посади директора є порушенням його прав щодо вільного вибору праці.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 2, 51, 38, 221, 231, 233 КЗпПУ, ст.ст. 8, 10, 60, 208, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України,суд
Позовні вимоги задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В. Шевченко