У Х В А Л А

7 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Лященко Н.П., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АГАТ» про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх судових інстанцій залишено без змін.

23 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 95, 115, 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), статей 21, 30 Закону України «Про оплату праці».

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, 10 лютого та 6 червня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовані зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій про відмову в задоволенні позову про стягнення заробітної плати, оскільки відповідачем доведено, що обов'язки позивачем не виконувались у зв'язку з чим заробітна плата не нараховувалась, що встановлено рішенням, яке набрало законної сили.

Натомість у наданій для порівняння ухвалі від 21 червня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення судів попередніх судових інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на те, що суди не встановили фактичних обставин справи та не взяли до уваги, що відповідно до статей 95 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_336681/ed_2017_04_06/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, 115 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_336738/ed_2017_04_06/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, 116 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_745/ed_2017_04_06/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, статей 21 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_85/ed_2016_12_06/pravo1/Z950108.html?pravo=1>, 30 Закону України «Про оплату праці» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_116/ed_2016_12_06/pravo1/Z950108.html?pravo=1> відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести відповідач, а не позивач, який натомість повинен довести обсяг виконаних ним робіт за відповідний період, тобто виконання ним певної роботи відповідно до домовленості з відповідачем, що дає право на отримання заробітної плати не нижче її мінімального розміру.

В ухвалі від 10 лютого 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи страву на новий апеляційний розгляд у частині вирішення позову про стягнення заробітної плати, зауважив, що апеляційний суд помилково вважав, що до спірних правовідносин, які виникли у 2013-2014 роках, не може застосовуватись положення статті 235 КЗпП України у редакції від 28 грудня 2014 року, однак суд не звернув уваги на те, що затримка виплати заробітної плати при звільненні позивача вважається триваючим порушенням, що є підставою для застосування до спірних правовідносин частини шостої статті 235 цього Кодексу.

В ухвалі від 6 червня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновком апеляційного суду з урахуванням встановлених судами фактичних обставин справи про те, що відповідно до частини шостої статті 235 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за певний період роботи без урахування фактично виплаченої її частини.

Отже, порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки застосувавши одні і ті самі норми матеріального права виходили з різних фактичних обставин справи.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АГАТ» про стягнення заробітної плати за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк