Справа № 127/4444/16-ц Провадження № 22-ц/772/1960/2017Головуючий в суді першої інстанції Ан О. В.
Категорія 5Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вінницької міської ради Вінницької області, третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області про визнання рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3, Вінницької міської ради Вінницької області про визнання рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними.

Позов обґрунтував тим, що 15.07.2015 року на ім'я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частки земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (Вінницько-Хутірська сільська рада, масиву Вінницькі Хутори - 1 садове товариство «Азімут»). Дане свідоцтво про право на спадщину за законом видавалось на підставі Державного акта від 29.09.1998 року, виданого Вінницько-Хутірською сільською радою на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1886.

Зазначає, що під час прийняття спадщини за його заявою розроблялась технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), при цьому було уточнено площу, яка становить 0,0385 га та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1.

Другим спадкоємцем на 1/2 частку даної земельної ділянки являється його дочка ОСОБА_3, якій рішенням Вінницької міської ради № 596 від 27.12.2011 року передано безоплатно у власність цю ж саму земельну ділянку та 21.06.2012 року на підставі рішення міської ради був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, площею 0,0362 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2.

Проте, ОСОБА_3 незаконно здійснила приватизацію земельної ділянки, адже вона 22.05.2010 року подала на ім'я Голови ДЖО «Вінниці Хутори - 1» дві заяви написані власноручно від імені різних осіб, зокрема одну із заяв написану від імені ОСОБА_4, батька позивача, про те, що нібито за станом здоров'я та неможливістю слідкувати за порядком на земельній ділянці, він просить виключити його з членів садового товариства, та другу заяву від свого імені, в якій вона просить включити її в члени садового товариства, однак дані заяви садовим товариством не розглядались і будь-які рішення по них не приймалися.

Таким чином, на думку позивача, відповідачка ввівши в оману посадових осіб Вінницької міської ради звернулася до них із заявою про надання їй у власність земельну ділянку, знаючи про те, що вона на праві приватної власності належала її дідусю ОСОБА_4 та про наявність у нього спадкоємців. Крім цього, відповідачка подала довідку від громадської організації «Вінницьке міське дачно-житлове об'єднання Вінницькі Хутори №1 за № 95 від 26.06.2010 року», в якій зазначено що вона дійсно є членом СТ «Азімут» із зазначенням земельної ділянки (0,04 га) № НОМЕР_4, хоча на спірній земельні ділянці як до смерті свого батька так і після господарював позивач, обробляв земельну ділянку, насаджував фруктові кущі та дерева, збудував будинок.

Також посилається на те, що довідка від громадської організації «Вінницьке міське дачно-житлове об'єднання Вінницькі Хутори №1 за № 95 від 26.06.2010 року» втратила свою силу, адже вона була видана за півтора роки до прийнятті рішення Вінницькою міською радою.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 203, 316, 321, 1216 ЦК України, ст. 81, 118, 152, 155 ЗК України, ОСОБА_2 просив суд :

1) визнати незаконним та скасувати рішення Вінницької міської ради за № 596 від 27.12.2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі ОСОБА_3 безоплатно у власність земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 362 кв.м. на проїзді Землевпорядників для ведення садівництва, згідно з технічною документацією;

2) визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, площею 0,0362 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2, що виданий 22.06.2012 року на ім'я ОСОБА_3 зі скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №15225214, дата та час державної реєстрації 02.07.2016 року 11:05:21; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 30291505 від 04.07.2016 року 09:34:29 про реєстрацію права власності за ОСОБА_3

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.04.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру м. Вінниці у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2017 року виправлено описку в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2017 року в справі № 127/4444/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вінницької міської ради, 3-я особа без самостійних вимог Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області про визнання рішення Вінницької міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними, зазначивши вірно у вступній частині даного рішення за позовом: «ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вінницької міської ради, 3-я особа без самостійних вимог Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області про визнання рішення Вінницької міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними», замість невірного - «ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою».

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали цивільної справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У справі встановлено, що 15.12.2010 року помер батько позивача ОСОБА_4, актовий запис № 3238, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 187623 від 16.12.2010 року.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно заповів онуці ОСОБА_3, дочці позивача. Заповіт посвідчений 19.12.2008 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрований у реєстрі за № 1-410. Заповіт є чинним, у судовому порядку оспорений не був.

За життя ОСОБА_4 був членом ДЖО «Вінницькі Хутори-1» садового товариства «Азимут» та в його користуванні перебувала земельна ділянка № НОМЕР_4, що розташована по проїзду Землевпорядників у м. Вінниці.

22.05.2010 року за станом здоров'я ОСОБА_4 подав заяву про виключення його із членів товариства на користь ОСОБА_3, яка того ж дня подала заяву про включення її до складу ДЖО «Вінницькі Хутори-1» садового товариства «Азимут».

Довідкою від 26.06.2010 року № 95, виданою ГО «Вінницьке міське ДЖО «Вінницькі Хутори-1», підтверджується факт того, що ОСОБА_3 дійсно є членом ГО «Вінницьке міське ДЖО «Вінницькі Хутори-1» СТ «Азимут», будинок № НОМЕР_4, земельна ділянка (0,04 га) № НОМЕР_4.

Як член садового товариства ОСОБА_3 приватизувала земельну ділянку площею 0,0362 га на підставі рішення Вінницької міської ради № 596 від 27.12.2011 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 677105.

15.07.2015 року ОСОБА_2 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки площею 0.0385 га, в межах згідно з планом, переданої для ведення садівництва, розташованої за адресою : Вінницька область місто Вінниця, проїзд Землевпорядників, б/н (Вінницько-Хутірська сільська рада, масиву Вінницькі Хутори-1, садове товариство «Азимут»), належної померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого Вінницько-Хутірською сільською Радою народних депутатів, Вінницького району, Вінницької області, 29.09.1998 року на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів від 17.10.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1886.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.05.2016 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_3 та визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю від 19.09.1998 року, виданий на ім'я ОСОБА_4 на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Вінницько-Хуторівської сільської Ради народних депутатів від 17.10.1997 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1886.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2017 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_3 та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.07.2015 року, виданого на ім'я ОСОБА_2 після померлого ОСОБА_4.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів позовних вимог, оскільки спірна земельна ділянка не належала на праві власності ОСОБА_4 на момент його смерті, доказів того, що ОСОБА_4 був членом садового товариства на момент смерті позивачем суду не надано, тому жодних майнових прав на спірну земельну ділянку у позивача не виникає та в подальшому виникнути не може, а тому набуття відповідачкою права власності на земельну ділянку відповідає вимогам чинного законодавства.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія прийшла до висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильний висновок суду.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не спростовано тієї обставини, що ОСОБА_3 на момент приватизації була членом ГО «Вінницьке міське ДЖО «Вінницькі Хутори-1» СТ «Азимут», будинок № НОМЕР_4, земельна ділянка (0,04 га) № НОМЕР_4, що підтверджується довідкою від 26.06.2010 року № 95, виданою ГО «Вінницьке міське ДЖО «Вінницькі Хутори-1», судова колегія вважає обґрунтованим. Крім цього, та обставина, що ОСОБА_3 була членом ГО «Вінницьке міське ДЖО «Вінницькі Хутори-1» з 22.06.2010 року підтверджується заявою від 22.05.2010 року ОСОБА_4, згідно якої він просив виключити його за станом здоров'я із членів товариства на користь ОСОБА_3; заявою ОСОБА_3 від 22.05.2010 року про включення її до складу ДЖО «Вінницькі Хутори-1» садового товариства «Азимут»; довідкою ГО «Вінницьке міське ДЖО «Вінницькі Хутори-1» СТ «Азимут» від 28.03.2015 року, згідно якої ОСОБА_3 з 26.06.2010 року є членом ГО «Вінницьке міське ДЖО «Вінницькі Хутори-1» СТ «Азимут» (а.с.130).

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про незаконність набуття членства ГО «Вінницьке міське ДЖО «Вінницькі Хутори-1» СТ «Азимут» ОСОБА_3 судова колегія вважає безпідставними, оскільки при житті ОСОБА_8 не оспорював членство відповідачки у об'єднанні, як і не оспорював зазначену обставину й позивач після смерті ОСОБА_9

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в 1998 році його батько ОСОБА_4 на законній підставі отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на масиві Вінницькі Хутори 1 СТ «Азімут», який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №1886 від 29.09.1998 році судова колегія до уваги не приймає, адже у справі встановлено, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю від 19.09.1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_4 на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Вінницько-Хуторівської сільської Ради народних депутатів від 17.10.1997 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1886; та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.07.2015 року, виданого на ім'я ОСОБА_2 після померлого ОСОБА_4.

Безпідставними судова колегія вважає також доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 власноручно написала від імені ОСОБА_4 заяву про вихід із членів садового товариства та обманувши посадових осіб Вінницької міської ради 10.11.2011 року звернулась до міської ради із заявою з проханням затвердити технічну документацію та передати у приватну власність земельну ділянку, оскільки доказів на підтвердження цих обставин позивачем суду не надано, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи також не спростовують правильний висновок суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовним вимог у зв'язку з їх недоведеністю позивачем судова колегія вважає обґрунтованим та правомірним.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновків, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримані вимоги закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а відтак апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2017 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом.

Головуючий А. Ю. Зайцев