Справа № 212/5590/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Колочко О.В.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Деменко А.С.,

за участі:

представника психіатричного закладу ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

законного представника ОСОБА_5,

прокурора Воінової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою виконуючого обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_6 про госпіталізацію недієздатного громадянина ОСОБА_7 у психіатричний стаціонар без його згоди, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2017 року в.о. головного лікаря КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи за психіатричним захворюванням безстроково. За рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.09.1997 ОСОБА_7 визнаний недієздатним та йому призначено опікуна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Хворий ОСОБА_7 спостерігається лікарем-психіатром з 1973 року. Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в КПНД, останнє лікування з 14.11.2014 по 18.11.2014. Після виписки знаходився в домашніх умовах, дільничного лікаря-психіатра відвідував регулярно, приймав амбулаторне лікування. 12.09.2017 ОСОБА_7 звернувся на прийом в супроводі опікуна ОСОБА_5, і за слів останньої стан хворого погіршився, в період останнього тижня став неспокійний, агресивний по відношенню до неї, застосував фізичну розправу, ламає сантехніку, не утримується на місці. В цей день хворий був оглянутий комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку про необхідність лікування в умовах стаціонару без згоди хворого.

Представник психіатричного закладу ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні лікар-психіатр КЗ «КПНД» ДОР ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_7 страждає на психічне захворювання, станом на теперішній час потребує лікування в умовах стаціонару, оскільки відсутність такого лікування може негативно вплинути на здоровя хворого та оточуючих.

Опікун ОСОБА_7 ОСОБА_5 у судовому засіданні просила госпіталізувати ОСОБА_7 до психіатричного стаціонару для проходження лікування, зазначила, що вона сама звернулася із відповідною заявою до закладу в звязку із погіршенням стану здоровя сина, побоюючись погіршення його стану здоровя, а також з його агресивною поведінкою.

Прокурор Воінова А.Ю. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати ОСОБА_7 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 народився 18 листопада 1970 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с. 8).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 1997 року, яке набрало законної сили 12 вересня 1997 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано недієздатним (а.с. 6).

Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.12.1997 №581/1 ОСОБА_5 призначено опікуном над ОСОБА_7 (а.с.5).

Згідно рішення ЛКК № 1239 від 12.09.2017, комісія дійшла до висновку, що ОСОБА_7 страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді легкої розумової відсталості в ступені помірно-вираженої дебільності, складний тип олігофренічного дефекту з психотичними галюцінаторними включеннями та потребує лікування лише в умовах стаціонару (а.с. 4).

Згідно заяви опікуна ОСОБА_7 ОСОБА_5 від 12.09.2017, остання просить госпіталізувати ОСОБА_7 у звязку із погіршенням стану його психічного здоровя, агресивною поведінкою (а.с. 7).

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_7 страждає на психічне захворювання, у звязку із чим визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун ОСОБА_7 ОСОБА_5 просить госпіталізувати її сина ОСОБА_7 у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що останній внаслідок погіршення його психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе, оточуючих, зокрема може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю та оточуючих, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації ОСОБА_7 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, ст.ст. 13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву виконуючого обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_6 про госпіталізацію недієздатного громадянина ОСОБА_7 у психіатричний стаціонар без його згоди, задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, до психіатричного стаціонару Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: О. В. Колочко

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2