Справа № 215/2158/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пономаренко М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2017 р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 85 000 грн. у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що впродовж 31 року працював на підприємстві відповідача помічником машиніста тепловоза на вивезенні руди, породи з карєру, машиністом тягового агрегату на вивезенні гірничої маси в карєрі та на відвалах. За час роботи отримав професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальних вібрацій, церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром з розсіяною вогнищевою симптоматикою і вестибулярною дисфукцією у поєднанні з полірадикулонейропатією попереково-крижовою та шийною, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим і мязові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу, ПФ другого ст., деформуючого артрозу та періатрозу ліктьових суглобів, ПФ першого ст. та колінних суглобів, ПФ другого ст. Т75.2; Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А»; Легенева недостатність першого-другого ступеню J44, які відповідно до акту розслідування профзахворювання отримані внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які сталися з вини роботодавця.

Згідно до висновку МСЕК від 25.04.2017 р. позивачу було встановлена третя група інвалідності, втрата професійної працездатності в розмірі 65%, з яких 55% - по вібраційній хворобі, 10% - по ХОЗЛ, з 10.04.2017 року з переоглядом 01.04.2018 року. Виходячи з характеру захворювань позивача він не має змоги вести звичайний спосіб життя, він звільнився з роботи, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь яку роботу по господарству, він страждає на біль і обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта, плечових і колінних суглобах, турбує оніміння кінцівок, утруднення ходи, що порушує його нормальні життєві звязки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 85 000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити його повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала, надала письмові заперечення, згідно яких зазначила, що шкода позивачу завдана не з вини підприємства, яке має відповідні дозволи на виконання робіт. Позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність доказів заподіяння моральної шкоди.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання, медичним висновком, що під час перебування в трудових відносинах з відповідачем позивачу ОСОБА_3 встановлені хронічні професійні захворювання, а саме: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальних вібрацій, церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром з розсіяною вогнищевою симптоматикою і вестибулярною дисфукцією у поєднанні з полірадикулонейропатією попереково-крижовою та шийною, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим і мязові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу, ПФ другого ст., деформуючого артрозу та періатрозу ліктьових суглобів, ПФ першого ст. та колінних суглобів, ПФ другого ст. Т75.2; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А»; легенева недостатність першого-другого ступеню J44 (а.с.9-10, 11-15). 25.04.2017 позивачу було первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності і третя група інвалідності, переогляд 01.04.2018 р. (а.с.21, 22).

Згідно до ч.4 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є" ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім того, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно до ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України , власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, а.с. 11-15, медичних висновків та епікризів, а.с.9-10, 23-28, встановлено хронічне професійне захворювання під час перебування в трудових відносинах з відповідачем, а.с.4-8. Причиною його виникнення встановлено перевищення гранично допустимих рівнів небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, зокрема підвищення параметрів виробничої загальної вібрації та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі виробничої зони. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров'я позивача, рекомендовано згідно п.п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв"язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію .

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 21000,00 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.

Доводи представника відповідача щодо об'єктивного характеру шкідливих умов праці, їх добровільного вибору позивачем та наявності пільг суд до уваги не приймає, оскільки вони не мають правового значенння для вирішенння спору.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 21 000 (двадцять одну тисячу) грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: