Єдиний унікальний номер: 223/662/16-ц
Провадження номер: 2/223/134/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 46952,62 гривень.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору без номеру від 01.03.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 13600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови договору і станом на 31.07.2016 року має перед позивачем заборгованість в розмірі 46952,62 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь і яка складається з наступного: 9991,42 гривень заборгованість за кредитом, 34149,17 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, 100 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина), 2212,03 гривень штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника. Надали до суду письмові пояснення відповідно до яких зазначають, що відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідних анкет-заяв від 01.03.2010 року та 13.01.2012 року, тим самим приєднався до запропонованих банком умов та тарифів. Про ознайомлення і надання згоди з Умовами і Правилами відповідач засвідчив власноручним підписом на заяві. Під час укладання кредитного договору з відповідачем діяла процента ставка по кредиту в розмірі 2,5% на місяць або 30% на рік. Далі 01.09.2014 року процентна ставка була збільшена до 34,80% на рік та збільшена 01.04.2015 року до 43,20%, що підтверджується наказами банку. Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів, зокрема розміру процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, а позичальник в свою чергу зобовязаний отримати такі виписки і у разі незгоди зі змінами надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити заборгованість. Про підвищення відсоткової ставки відповідача було повідомлено шляхом направлення смс-повідомлень від 15.08.2014 року та 15.03.2015 року, однак заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме: 9574,21 заборгованість за кредитом та 6008,10 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом. Окрім того, надав суду письмові заперечення, відповідно до яких не заперечував проти того, що між ним та позивачем дійсно було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 13600,00 гривень зі сплатою 30 % на рік на уму залишку заборгованості та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Зазначає, що банком 01.09.2014 року та 01.04.2015 року було збільшено відсоток за користування кредитом, однак жодних повідомлень про зміни в процентній ставці не отримував, не був інформований належним чином про збільшення відсотків за договором, а тому підвищення процентної ставки за договором є незаконним. Окрім того, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та страшу посилаючись на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у звязку з тим, що мешкає у місті Вугледарі, яке належить до населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові пояснення та заперечення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 01 березня 2010 року між сторонами був укладений договір споживчого кредитування згідно заяви позичальника від 01 березня 2010 року про надання ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного ліміту зі сплатою процентів за використання грошовими коштами в передбаченому тарифами банку розмірі.

У вказаній заяві відповідач зазначив про отримання бажаного кредитного ліміту у розмірі 4000 грн., із базовою процентною ставкою по кредиту 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. Своїм підписом підтвердив своє ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. В заяві зазначено, що 01 березня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку (а.с. 7).

Факт підписання заяви та отримання кредитної картки ОСОБА_1В сторонами не оспорювалось.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 13600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що також не оспорювалось жодною зі сторін, а тому не підлягає доказуванню в судовому засіданні (а.с. 7).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пункт 1.1 Умов та правил надання банківських послуг визначає дійсні умови, на яких ПАТ КБ «ПриватБанк» надає клієнтам платіжні карти, а також інші банківські послуги, вказані в заяві та в памятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом та, таким чином, клієнт висловлює свою згоду, що заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складають укладений договір про надання банківських послуг. Дані умови регулюють відносини між банком та клієнтом по відкриттю та обслуговуванню карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг, вказаних у заяві.

За змістом пункту 3.1. Умов для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначений у заяві та в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку .

Пунктами 3.2., 3.3. даних Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінювати (зменшувати або збільшувати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямим та безумовним погодженням держателя платіжної картки відповідно прийняття любого розміру кредитного ліміту встановленого банком.

Відповідно до пункту 3.1.1. розділу ІІ Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній, а згідно п. 9.12 розділу І договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Згідно п. 3.1.3 розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг після закінчення терміну дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (а.с. 8-13).

Як встановлено в судовому засіданні 13.01.2012 року відповідач повторно ідентифікувався у ПАТ КБ «ПриватБанк». У анкеті-заяві позичальника від 13.01.2012 року ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив свою згоду з тим, що дана заява з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг; позичальник засвідчив своє ознайомлення з цими складовими договору, що йому надані в письмовому вигляді; проінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційному сайті КБ «Приватбанк» www.privatbank.ua; зобов'язався їх виконувати, регулярно ознайомлюючись із змінами на цьому сайті банку (а.с. 55-56).

Таким чином, відповідач погодив всі запропоновані умови банку.

З розрахунку банку вбачається, що позичальником щомісячно не вносилися грошові кошти в погашення кредиту та процентів. Останній платіж у погашення внесено 25.12.2015 року. У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором, відповідач має заборгованість перед позивачем, яка станом на 31.07.2016 року становить 46952 гривень 62 копійок та складається з наступного: 9991,42 гривень заборгованість за кредитом, 34149,17 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, 100,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, штрафи 2712,03 гривень (а.с. 4-6).

Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконав, відкрив на імя відповідача банківський рахунок та надав картку, зарахувавши на картковий рахунок кредитні кошти. Відповідач отримав кредитні кошти на картковий рахунок та користувався ними, але свої зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим у нього перед банком утворилась заборгованість визначена розрахунком заборгованості.

Досліджені матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором не виконав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту за договором б/н від 01.03.2010 року відповідно до наданого банком розрахунку у розмірі 9991,42 грн.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Банку забороняється збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором (або встановлений кредитним договором порядок сплати змінюваної процентної ставки) за відсутності згоди на це позичальника.

Згідно приписів п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст. 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Як вбачається з матеріалів справи під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30,00% на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами дирекції банку:

- №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року про зміну тарифів банку, а саме - збільшення процентної щомісячної ставки до 2,9% щомісячно (34,80% річних) з 01.09.2014 року для клієнтів «ПриватБанку» (а.с. 64-68);

- №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року про зміну тарифів банку, а саме - збільшення процентної щомісячної ставки до 3,6 % на щомісячно (43,2% річних) з 01.04.2015 року для клієнтів «ПриватБанку» (а.с. 57-63).

Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами.

Зокрема, згідно п.5.3. Умов банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що зобовязаний проінформувати клієнта не менш ніж за 7 днів до такого введення, шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні держателя до системи INTERHETbankinq(Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile- bankinq банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень (а.с. 9-14).

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку.

Відповідно до вищезазначеного пункту Умов, якщо на протязі 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається ,що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.6.3. Умов в обовязки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобовязань за договором (п.8.1 Умов).

Як вбачається з матеріалів справи, умови про порядок внесення змін до тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору відповідача влаштовували умови договору, про що свідчить його підпис.

Крім того, відповідно до п.6.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у разі незгоди зі змінами правил та /або тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам (а.с. 9-14).

Як встановлено судом, заяв про дострокове розірвання договору відповідач не подавав, що свідчить про згоду останнього зі змінами тарифів.

У відповідності до даних наказів банку з 01.09.2014 року відповідачу до сплати нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з нової процентної ставки 34,80% річних, а з 01.04.2015 року за ставкою 43,2% річних, що вбачається з розрахунку заборгованості, згідно якого розмір заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 31.07.2016 року становить 34149,17 грн. (а.с. 4-6, 57-63, 64-68).

Позивач виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту. SMS-повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитом на фінансовий номер клієнта відправлялися завчасно про, що свідчать копії витягів про відправлення від 15.08.2014 року та 15.03.2015 року (а.с. 69, 70). Відповідач на зазначені SMS-повідомлення не відреагував, інформація про те, що він не погодився з діями банку щодо зміни процентної ставки, або оскаржував ці дії відсутня, а отже, відповідач не заперечував проти підвищення відсоткової ставки.

Посилання відповідача на те, що він не отримував жодного повідомлення про зміни відсоткової ставки, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з вищевикладеного на номер телефону останнього «+99», який було зазначено відповідачем в анкеті-заяві від 13.01.2012 року, було надіслано SMS-повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитом від 15.08.2014 року та 15.03.2015 року. Окрім того, необґрунтованими також є посилання відповідача на те, що єдиним належним повідомленням про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом є лише направлення боржникові листа про зміну умов договору з врученням останньому під розписку, оскільки відповідно Умов і правил надання банківських послуг, з якими погодився відповідач, чітко передбачена можливість банку при підключенні клієнта до комплексу Mobile- bankinq направляти останньому виписки по картковому рахунку та інформацію про стан рахунку шляхом направлення SMS-повідомлень.

Отже, враховуючи, що сторони погодили умови договору про зміну процентної ставки, обовязок позичальника отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам, виходячи з того, що відповідач після надіслання вищезазначених SMS-повідомлень про підвищення процентної ставки продовжував користуватись кредитом та частково погашав заборгованість, протягом 7 днів після підвищення тарифів не предявив вимоги щодо незгоди з ними та розірвання кредитного договору, вбачається, що банк дотримався всіх умов щодо підвищення процентної ставки.

З огляду на наведене підстав вважати незаконним нарахування позивачем процентів за користування кредитом відповідачу за підвищеною ставкою не вбачається.

Окрім того, суд вважає необхідним відзначити, що з наданого відповідачем до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором без номеру від 01.03.2010 року здійсненому станом на 31.07.2016 року заборгованість відповідача становить 15582,31 гривень та складається з наступного: сума боргу за тілом кредиту складає 9574,21 гривень; сума відсотків за кредитом 6008,10 гривень. Однак, зазначений розрахунок проведено з урахуванням сталої відсоткової ставки - 30 % річних на весь час прострочення, без врахування змін відсоткової ставки, здійснених у відповідності до наказів дирекції банку від 18.08.2014 року та 18.02.2015 року. При цьому, не має можливості встановити, яким чином відповідачем було вирахувано розмір денної відсоткової ставки та яким саме чином, за яким з методів, передбачених п. 1.18. Глави 1 Розділу ІІІ Постанови Правління НБУ №255 від 18.06.2003 року «Про затвердження Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України», було проведено помісячний розрахунок заборгованості.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 9991,42 грн. та процентами за користування кредитом у розмірі 34149,17 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з довідки копії паспорту відповідача серії ВВ №182089, відповіді Відділу державної реєстрації Вугледарської міської ради на запит суду №219 від 05.09.2016 року, ОСОБА_1 з 04.11.1994 року і по теперішній час зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15, 24).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Вугледар Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерорестична операція.

Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідач з 04.11.1994 року зареєстрований та постійно проживає у місті Вугледарі, віднесеному до населених пунктів на території яких проводиться антитерористична операція, з урахуванням приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що до нарахування відповідачу не підлягали: заборгованість за пенею та комісією у розмірі 100,00 гривень; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 2212,03 гривень.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту слід задовольнити частково, а саме, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитом у розмірі 9991,42 гривень та заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 34149,17 гривень. У відповідності до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, оскільки відповідач з 04.11.1994 року постійно проживає у місті Вугледарі, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог позовної заяви, щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 100,00 гривень, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штрафу (процентна складова) у розмірі 2212,03 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 1295 гривень 47 копійок (44140,59 грн.*1378 грн. / 46952,62 грн. = 1295,47 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 530, 536, 610, 612, 628, 629, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 3, 4, 8, 10, 15, 60, 88, ст. 158, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», заборгованість по кредитному договору № б/н від 01.03.2010 року, яка складається з:

- заборгованості за кредитом у розмірі 9991 (девять тисяч девятсот девяносто один) гривень 42 (сорок два) копійок;

- заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 34149 (тридцять чотири тисячі сто сорок девять) гривень 17 (сімнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», судовий збір в розмірі 1295 (одна тисяча двісті девяносто пять) гривень 47 (сорок сім) копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_2