Справа пр. №6/756/276/17
У Х В А Л А

13 вересня 2017 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.

за участю секретаря судового засідання - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчих листів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19 листопада 2012 року у справі №2-0107/2060/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів та зміну розміру аліментів.

Вимоги заявника були обґрунтовані тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19 листопада 2012 року у справі №2-0107/2060/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів та зміну розміру аліментів позовні вимоги задоволено частково.

ОСОБА_1 вказала, що згадане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 березня 2013 року та набрало законної сили.

Заявник стверджувала, що у зв'язку з визнанням у 2014 році Автономної Республіки Крим тимчасово окупованою територією її сім'я у квітні 2014 року переїхала до м. Одеси та їй було надано статус внутрішньо переміщеної особи. Як зазначила ОСОБА_1, до квітня 2014 року виконавчі листи у справі №2-0107/2060/2012 нею отримані не були.

З цих підстав заявник просила суд видати виконавчі листи на примусове виконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19 листопада 2012 року у справі №2-0107/2060/2012.

Заявник у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19 листопада 2012 року у справі №2-0107/2060/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів та зміну розміру аліментів позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2012 року; стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2012 року; стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 01 серпня 2012 року (а. с. 7-8).

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 березня 2013 року згадане рішення було залишено без змін та набрало законної сили (а. с. 10).

Ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2014 року "Шмалько проти України". У вказаному рішенні зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також аналогічні положення містяться й у рішеннях Європейського суду з прав людини в справах "Бакай та інші проти України", "Шаренок проти України", "Трихліб проти України" та "Юрій Іванов проти України".

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 (справа за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV) виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Слід зазначити, що єдиним законодавчим актом, який визначає поняття "тимчасово окупована територія" є Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Ст. 3 згаданого Закону чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією є Автономна Республіка Крим та м. Севастополь.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на той факт, що на момент переїзду заявника у квітні 2014 року до м. Одеси Автономна Республіка Крим вже була визнана тимчасово окупованою територією, ОСОБА_1 була позбавлена можливості отримати виконавчі листи у справі №2-0107/2060/2012.

Оскільки підстав для відмови у видачі виконавчих листів на примусове виконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19 листопада 2012 року у справі №2-0107/2060/2012 судом не виявлено, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчих листів.

Таким чином, керуючись ст. ст. 368, 369 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчих листів - задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19 листопада 2012 року у справі №2-0107/2060/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів та зміну розміру аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2012 року.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19 листопада 2012 року у справі №2-0107/2060/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів та зміну розміру аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2012 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Андрейчук