Номер провадження 2/229/1366/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - про усунення перешкод в користуванні власністю.

У позові вказала, що згідно договору купівлі-продажу від 12 вересня 1996 року їй належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 (Леніна) в м. Дружківка. В теперішній час в вказаній квартирі мешкає лише вона одна, та і окрім неї у квартирі зареєстровані її дві доньки відповідачки по справі та онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 Відповідачі з січня 2014 року в спірній квартирі не проживають, оскільки виїхали до Російської Федерації на постійне місце проживання. Де вони знаходяться в теперішній час позивачці не відомо, оскільки звязку з ними вона не підтримує. Позивачка оплачує усі комунальні послуги по кількості осіб зареєстрованих в квартирі, тобто і за відповідачів, що ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки вона не має можливості оформити субсидію.

У судове засідання позивачка не зявилася, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не зявилася, проте надала нотаріально засвідчену заяву від себе та від імя своєї малолітньої доньки ОСОБА_4, яким надає свою згоду на зняття її з донькою з реєстрації спірної квартири.

Відповідачка ОСОБА_3 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилася, не повідомила причини неявки, заперечень проти позову не представила.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підтверджений і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідачів приватним.

Суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12 вересня 1996 року № 5426 позивачка ОСОБА_1 є власником квартири №60, будинку №11, що розташований по вул. Леніна (на теперішній час - Соборна) м. Дружківка Донецької області, загальною площею - 56,9 кв.м. /а.с. 9/.

За адресом квартири, крім позивачки ОСОБА_1, зареєстровані відповідачі по справі: її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та її онука ОСОБА_4 /а.с. 10,17/

З січня 2014 року відповідачі не проживають в квартирі, не несуть витрат на її утримання, не сплачують комунальні платежі, виселились добровільно, вивезли свої особисті речі, за словами відповідачів виїхали до Російської Федерації. Ніхто перешкод відповідачам у користуванні житлом не чинив, не змінював замків на вхідних дверях. Факт непроживання відповідачів підтверджується актом обстеження квартири від 13 липня 2017 року, який склали представники Комунального підприємства «Комсервис» - інженер по ЄЖФ ОСОБА_5 та технік ОСОБА_6 за участю сусідів будинку / а. с. 11/.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачі відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 383, 391, 405 ЦК України ст.ст. 10, 11, 60, 61, 131,208, 209, 212-215, 226-227 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своєю власністю, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8,

такими, що втратили право на користування житловою площею квартири №60,у будинку №11, що розташований по вул. Соборній (Леніна) в м. Дружківка Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров