Справа № 168/218/17 Головуючий у 1 інстанції: Хаврона О.Й.
Провадження № 22-ц/773/1076/17 Категорія: 44 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення, за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 22 червня 2017 року в даній справі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечили та просили її відхилити, позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у її відсутності.

Апеляційну скаргу позивачів слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 29273864 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, належить на праві власності позивачам по даній справі ОСОБА_2 - 1/4 частка будинку і ОСОБА_6 - 3/4 частки будинку (а.с.7).

В зазначеному житловому будинку зареєстровані 6 осіб, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або реєстрованих у житловому будинку осіб, виданою Дубеченською сільською радою Старовижівського району (а.с.8).

Власники житлового будинку ОСОБА_2 і ОСОБА_6 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_7, який є бувшим подружжям ОСОБА_2, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення шляхом виселення із житлового будинку.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що відповідач ОСОБА_2, який проживає разом із ними в житловому будинку, створює неможливі умови для спільного проживання, систематично порушує правила співжиття, а тому позивачі як власники житлового будинку просили суд усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відповідача ОСОБА_4 із цього приміщення на підставі статті 116 ЖК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для задоволення позовних вимог про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відповідача із цього приміщення згідно вимог статті 116 ЖК України відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог частини 1 статті 383, статті 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 116 ЖК України передбачає, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

При вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Проте всупереч зазначеним вимогам закону позивачі суду не довели, що відповідач ОСОБА_4 систематично порушує правила співжиття і раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Так, на підтвердження своїх доводів про те, що відповідач систематично порушує правила співжиття, позивачі надали суду лист голови сільської ради, в якому зазначено, що протягом останніх 5-ти років позивачі не звертатися до сільської ради з приводу неправомірної поведінки відповідача, позивач ОСОБА_6 ще у 2010 році зверталася в сільську раду із усною заявою щодо неправильної поведінки відповідача, в зв'язку з чим із останнім проводилася профілактична бесіда (а.с.44). Ухвалою Старовижівського районного суду від 7 лютого 2017 року (а.с.14) закрито кримінальне провадження відносно відповідача за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, у зв'язку з відмовою позивача ОСОБА_2 від приватного обвинувачення. Згідно інформації Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції ГУ національної поліції у Волинській області позивачі зверталися в органи національної поліції з приводу неправомірної поведінки відповідача, проте жодних заходів впливу до відповідача застосовано не було.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для усунення позивачам перешкод в користуванні їх власним житловим будинком шляхом виселення відповідача із цього жилого приміщення відсутні.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді