АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/2221/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1559/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Задвірний В.І.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 6 липня 2017 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною додаткової угоди до іпотечного договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в квітні 2016 року в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 25.07.2008 року був укладений кредитний договір № HMK0G. Відповідно до укладеного договору відповідач ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 252500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 березня 2018 року.

Згідно додаткової угоди від 25 березня 2008 року кредитний договір № HMК0GІ від 25 березня 2008 року переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 53862,39 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Виконання зобовязань ОСОБА_6 за кредитним договором серед іншого забезпечене договором поруки, укладеним із відповідачем ОСОБА_7

Позивач, свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, видав відповідачу кредит у розмірі 53862,37 доларів США, а відповідач в порушення умов кредитного договору і ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України своїх зобовязань не виконав, оскільки не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку і строки внаслідок чого виникла заборгованість станом на 31.03.2016 року в сумі 29 097,08 доларів США.

Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 29097,08 доларів США, що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31 березня 2016 року складає 762634,42 грн.

ОСОБА_6 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсною додаткової угоди до договору про іпотечний кредит від 25 березня 2008 року № HMК0GІ, укладеної сторонами 25 липня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 25 березня 2008 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір № HMК0GІ про іпотечний кредит, згідно з яким йому на споживчі цілі було надано 252500,00 грн.

В липні 2008 року відповідач повідомив про збільшення відсоткової ставки за договором на 2,09, а після перемовин повідомили, що необхідно укласти додаткову угоду до договору про іпотечний кредит про надання кредиту у валюті долари США.

В п.8.1 додаткової угоди від 25.07.2008 р. до договору про іпотечний кредит № HMК0GІ зазначено, що банк зобовязується надати кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок №5358 на строк з 25.07.2008 р. по 25.03.2018 р. включно, у вигляді строкового кредиту (надалі кредит) у розмірі 53862,39 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

В додатковій угоді зазначено, що відповідач зобовязався надати кредит у розмірі 53862,39 доларів США на споживчі цілі, проте відповідач на виконання вказаної угоди коштів у доларах не передавав.

При укладенні додаткових угод до договору про іпотечний кредит в якій фактично змінювалося зобовязання з гривні на валюту долари США банк не дотримався вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і письмово не повідомив відповідача про основні умови такого договору, чим позбавив можливості зробити свідомий і компетентний вибір щодо придбання фінансової послуги.

Також не було надано детального розпису сукупної вартості кредиту за кожним платіжним періодом, обсяг визначених прав і обовязків у додаткових угодах містить суттєву диспропорцію на користь відповідача, що суперечить принципу рівності сторін у договорі і є порушенням вимог ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, умови договору про валюту кредиту, сукупну вартість кредиту, включаючи реальну процентну ставку і абсолютне значення подорожання кредиту, а також валютні ризики, є істотними споживчими властивостями і їх характеристика впливає на вибір споживача. Відсутність названих умов в додаткових угодах, може бути визнано несправедливими умовами у разі, коли ці умови вносять істотний дисбаланс у права та обовязки сторін за договором на шкоду споживача, зокрема, у разі можливого збільшення суми витрат позичальника під час виконання зобовязань в порівнянні з очікуваною сумою витрат під час укладення кредитного договору. Та обставина, що окремі умови договору або їх деякі аспекти були індивідуально узгоджені, не виключає застосування положень про несправедливі умови до решти договору.

Враховуючи, що вказані умови додаткової угоди до договору про іпотечний кредит суперечать принципам свободи договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України) і добросовісності, розумності та справедливості ( п.6 ч.1 ст. 3, ч.3 ст. 509 ЦК України); що на момент договору ці умови не були відповідачем узгоджені внаслідок неналежної інформованості, в тому числі зі сторони банку; що названі умови вплинули на можливість свідомого і компетентного вибору фінансової послуги як споживача; що у даному випадку зміна ринкових умов, які впливають на сукупну вартість кредиту у гривнях ( різке підняття курсу долара США стосовно гривні), фактично призводить до зміни ціни послуги ( убік її підвищення), а відтак умов кредитного договору в частині суми основного боргу; що такі положення додаткових угод до кредитних договорів надали явну перевагу банку, внаслідок чого є явно обтяжливим для відповідача; що без названих умов він як позичальник не міг укласти спірні додаткові угоди, ОСОБА_6 просив суд визнати недійсною додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 25.03.2008 р. № HMК0GІ, укладену 25.07.2008 р. між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» недійсною.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 6 липня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсної додаткової угоди задоволений, визнано недійсною Додаткову угоду до Договору про іпотечний кредит від 25.03.2008 року №HMK0GI, укладену 25.07.2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову банку і відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6

На підтвердження незаконності рішення суду першої інстанції зазначається, що укладаючи кредитний договір сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобовязання виконувати його належним чином.

Додаткова угода від 25.03.2008 р. до кредитного договору повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 208, ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, якими встановлено вимоги до письмової форми правочину.

Позичальник отримав кредитні кошти через касу в сумі 252500,00 грн, які на основі його заяви №6252 «Про продаж іноземної валюти» були конвертовані в валюту долар США. Позичальник активно користувався кредитними коштами банку, що підтверджується випискою про рух коштів, а також розрахунком заборгованості.

В порушення умов кредитного договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України позичальник свої зобовязання за договором не виконав, погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки не виконував, станом на 31.03.2016 р. допустив заборгованість в сумі 29097,08 доларів США, що за відповідним курсом складає 762634,42 грн., які мають бути стягнуті з відповідача ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_7

В засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладений договір про іпотечний кредит № HMК0GІ. За вказаним договором відповідач ОСОБА_6 отримав споживчий кредит у розмірі 252500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних.

Жодних зобовязань відповідача в іноземній валюті вказаний договір не містить.

Дана обставина визнається і не оспорюється сторонами, а тому не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення заборгованості в іноземній валюті (у доларах США) позивач, вказує у рішенні суд першої інстанції, посилається на те, що відповідно до додаткової угоди від 25 березня 2008 року кредитний договір № HMК0GІ від 25 березня 2008 року переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 53862,39 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, видав відповідачу кредит у розмірі 53862,37 доларів США. Залишок заборгованості за договором за наполяганням позивача станом на час розгляду справи становить 29097,08 доларів США, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

При цьому, суд першої інстанції погодився з позицією відповідача, що документальні підстави, на яких позивачем заявлений первісний позов, містять численні суперечливості і протиріччя, які не були усунені позивачем в ході судового розгляду справи.

Позивачем не надано, зазначає суд першої інстанції у рішенні, належних та допустимих доказів підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів в іноземній валюті, а також встановлення конкретної дати набрання чинності додатковою угодою до договору про іпотечний кредит № HMК0GІ від 25 березня 2007 року в розрізі п. 6.1 вказаної додаткової угоди. Сплата періодичних платежів ОСОБА_6 на погашення заборгованості не може розцінюватися як виконання ним умов саме додаткової угоди, оскільки відповідач заперечив наявність та виконання ним зобовязань за кредитним договором від 25 березня 2008 року.

Тому, на думку суду першої інстанції, додаткова угода не набрала чинності і не може бути підставою для виникнення цивільних прав та обовязків відповідно до ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з відповідачів і визнав недійсною угоду до договору про іпотечний кредит від 25.03.2008 р. № HMК0GІ, укладену 25.07.2008 р. між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено, що 25.07.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 уклали кредитний договір № HMК0GІ. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_6 25.03.2008 р. отримав кредит у розмірі 252500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.03.2018 р.

Згідно додаткової угоди від 25.07.2008 р. кредитний договір № HMК0GІ від 25.03.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складав 53862,39 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % на місяць на залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважати по «25» число кожного місяця.

Відповідно до п.8.2 додаткової угоди, погашення заборгованості ( за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п.3.1, 3.3, винагороди розрахованої відповідно до п.п. 1.1, 3.6 цього договору. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток №1), який розраховується згідно залишку заборгованості за кредитом станом на 25.07.2008 р.

Свої зобовязання за договором ПАТ КБ «Приватбанк» за договором та додатковою угодою виконав в повному обсязі і надав відповідачу кредит в сумі 53862,37 долари США.

В забезпечення виконання зобовязання за договором № HMК0GІ між ПАТ КБ «Приватбанк» на ОСОБА_7 25.03.2008 р. був укладений договір поруки.

Відповідно до п.1 договору поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит № HMК0GІ від 25.03.2008 р. та додатковими угодами до нього як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Пунктом 1.5 договору поруки визначено, що поручитель дає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження з ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

За ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

04.11.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив позичальнику ОСОБА_6 та поручителю ОСОБА_7 повідомлення про необхідність погасити прострочену заборгованість по кредитному договору, а в разі несплати заборгованості повернути всю суму кредиту , нараховані проценти та штрафні санкції.

В порушення умов укладеного договору та вимог закону відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобовязання належним чином не виконали, заборгованість не погасили, станом на 31.03.2016 року заборгованість по кредиту у становить 25144,19 долари США та 67051грн. 20 коп.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі та дослідженими судом доказами: договором про іпотечний кредит № HMК0GІ від 25.03.2008 р., додатковою угодою до договору про іпотечний кредит № HMК0GІ від 25.07.2008 р., заявою ОСОБА_6 №6252 про продаж іноземної валюти, договором поруки № HMК0GІ від 25.03.2008 р., випискою по рахунку ОСОБА_6 з 25.03.2008 р. по 21.07.2016 р.,розрахунком заборгованості (а.с.16-19,20-23, 24, 25,26,80-87, 5-9).

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредиту в розмірі 25144,19 долари США та 67051грн. 20 коп, в тому числі 21212,04 долари США заборгованість за кредитом, 3932,15 долари США заборгованість за процентами за користування кредитом, 24345 грн. 94 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 42705грн. 26 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. При цьому, заборгованість по комісії за користування кредитом та пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором підлягає стягненню не в доларах США, а в національній валюті України гривні.

Разом з тим, вимоги банку про стягнення з відповідачів 9,54 доларів США штрафу (фіксована частина) та 1385,12 долари США штраф (процентна складова), то вказані штрафні санкції позивачем нараховані і на пеню, що є подвійною відповідальністю, а тому такі вимоги не можуть бути задоволенні.

Що стосується зустрічного позову, то апеляційним судом встановлено, що відповідно до додаткової угоди від 25.07.2008 р. кредитний договір № HMК0GІ від 25.03.2008 р. було переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 53862,39 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку за кредитом.

Вказаний договір підписаний сторонами, відповідач ОСОБА_6 з договором та додатковою угодою був ознайомлений, її частково виконував з часу укладення, про що свідчить рух коштів по рахунку.

Умови договору, порядок розрахунків, розмір кредиту ОСОБА_6 були відомі, про що свідчить підпис ОСОБА_6 на додатковій угоді та додатку №1 до додаткової угоди до договору про іпотечний кредит від 25.03.2008 р. (а.с.20-23).

Таким чином, доводи зустрічного позову про те, що при укладенні додаткових угод до договору про іпотечний кредит, в якій фактично змінювалося зобовязання з гривні на валюту долари США, банк не дотримався вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і письмово не повідомив відповідача про основні умови такого договору, чим позбавив можливості зробити свідомий і компетентний вибір щодо придбання фінансової послуги; що не було надано детального розпису сукупної вартості кредиту за кожним платіжним періодом є безпідставними.

Також, обсяг визначених прав і обовязків у додатковій угоді не містить диспропорції на користь відповідача, а тому немає підстав вважати, що вона суперечить принципу рівності сторін у договорі і є порушенням вимог ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи, що вказані умови додаткової угоди до договору про іпотечний кредит не суперечать принципам свободи договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України), добросовісності, розумності та справедливості ( п.6 ч.1 ст. 3, ч.3 ст. 509 ЦК України); що на момент договору ці умови були сторонами узгоджені, фінансова послуга споживачем отримана внаслідок свідомого і компетентного вибору, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову про визнання недійсною додаткової угоди.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, порушення норм матеріального права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні в суд з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в сумі 11439 грн 52 коп., а за подачу апеляційної скарги - 13189 грн 80 коп. (всього 24629,42 грн). Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенні на 95,21% (23449,58 грн), а тому з відповідачів на користь банку підлягає стягненню по 11724,79 грн (23449,58 : 2=11724,79 грн).

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 6 липня 2017 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 солідарно на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредиту у розмірі 25144 (двадцять пять тисяч сто сорок чотири) доларів 19 центів США та 67051 (шістдесят сім тисяч пятдесят одна) грн. 20 коп, в тому числі 21212 (двадцять одна тисяча двісті дванадцять) долари 04 центи США заборгованість за кредитом, 3932 (три тисячі девятсот тридцять два) долари 15 центів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 24345 (двадцять чотири тисячі триста сорок пять) грн. 94 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 42705 (сорок дві тисячі сімсот пять) грн. 26 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по 11724 (одинадцять тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 79 коп. судових витрат з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Швець О.Д.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27