Номер провадження: 22-ц/785/5425/17
Номер справи місцевого суду: 495/656/17
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів - Гірняк Л.А., Дрішлюк А.І.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - відділ опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, Білгород-Дністровська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав щодо їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилається на те, що з 07.08.2007 року сторони знаходилися у шлюбі, у теперішній час проживають окремо, їх діти залишилися проживати разом із ним, а відповідачка участі у їх вихованні до теперішнього часу не приймає, не провідує, не цікавиться їх здоров'ям, успіхами в навчанні, морально та матеріально не підтримує, не сприяє їх духовному та фізичному розвитку, не працює, ані за станом здоров'я, ані за своїми переконаннями, ставленнями до життя, не бажає та не здатна утримувати дітей, тим самим створює своїми без діями умови неможливі для нормального розвитку дітей, відмовляється та ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків, тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України має бути позбавлена батьківських прав.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні.

ОСОБА_3 категорично заперечувала проти позбавлення батьківських прав, пояснюючи, що останнім часом працює за кордоном, тому з цих причин нечасто бачить дітей, проте кожного разу, коли перебуває в країні, намагається зустрітися з ними, матеріальної їх забезпечує, але перешкоди в спілкуванні чинить її колишній чоловік. Для забезпечення достойного матеріального стану подарувала позивачу квартиру, в якій він із дітьми проживає.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для позбавлення батьківських прав відсутні, і такий спосіб є крайнім заходом, який може застосуватися у виключних обставинах.

Такий висновок суду ґрунтується на законі, судом правильно встановлені фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено судом, що з 07.08.2007 року сторони перебували у шлюбі, мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 9,10)

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2010 року, а також рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19 листопада 2015 року визначено місце проживання дітей із батьком ОСОБА_2 зобов'язано ОСОБА_3 зустрічатися з дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше чим два рази на місяць (а.с.12,13).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24 січня 2017 року та висновку Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 27 січня 2017 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16,17).

Під час розгляду справи, в судовому засіданні дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила, що не хоче жити с матір'ю.

Судом також встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, що було предметом розгляду правоохоронних органів та органів соціального захисту населення, ОСОБА_3 зверталася до різних інстанцій з приводу жорстокого поводження з боку ОСОБА_2 по відношенню до неї та дочки ОСОБА_4, та з таких причин певний період часу проживала у реабілітаційному центрі "София" ОД "Вера, Надежда, Любовь" та зверталася за допомогою до громадської організації "Християнська організація для надання допомоги жертвам насилля "Надія"(а.с.56-63, 64-84).

В свою чергу, ОСОБА_2 надав довідку ГО"Християнська організація для надання допомоги жертвам насилля "Надія" в якій повідомляється, про недостатню увагу матері до власних дітей під час перебування в центрі, довідки з шкільного та дошкільного закладів, в яких перебувають на навчанні та вихованні діти, за відомостями яких мати не приділяє уваги дітям.

Проте такі обставини не можуть бути безумовною підставою позбавлення батьківських прав.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною.

Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вбачається зі справи, що з відповідачки стягуються аліменти на утримання дітей, відтак доводи про те, що вона не бере участі у їх утриманні не відповідають обставинам справи, оскільки з розрахунку заборгованості по аліментам, складеному органами виконавчої служби, видно, що нею сплачені аліменти на суму 4180 грн., а борг на суму 2229 грн. виник через невірне обчислення суми до виплати при тому, що визначений у частці від заробітку.

Пояснюючи неможливість регулярної участі у вихованні дітей, проживання дітей із батьком, відповідачка звертала увагу на те, що вимушена працювати за кордоном, щоб забезпечити нормальне матеріальне існування собі та дітям, подарувала чоловікові ОСОБА_2 квартиру для забезпечення йому та дітям умов проживання, і такі обставини ОСОБА_2 не заперечувалися.

Вбачається зі справи, що при визначенні місця проживання першої дитини за висновком органу опіки та піклування дитини могла бути залишена як з матір'ю, так і батьком, і проживання із батьком було визначене фактично за згодою сторін.

На підставі наданих відомостей про переписку між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також копій фото, які мітяться в матеріалах справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 цікавиться життям дітей, пропонує фінансову допомогу, періодично бачиться з дітьми та спілкується з ними (а.с. 85-99), і такі висновки суду апелянтом не спростовані.

Таким чином, переконливі докази наявності винної поведінки відповідачки щодо ухилення від виконання обов'язків не надані, і встановлені судом обставини не дають підстав вважати встановленим наявність таких обставин, які б надали можливість застосування надзвичайного заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, тим більш, що змістовних аргументів на користь того, як такий захід позитивним чином вплине на інтереси дітей, ОСОБА_2 не наведено.

Місце проживання дітей та їх статус визначено попередніми рішеннями суду, питання стягнення аліментів вирішено судом, відтак інтереси дітей захищені у передбачений законом спосіб, а позбавлення матері батьківських прав призведе до встановлення обмежень у їх відносинах, які при виниклих обставинах не можуть бути виправданими в інтересах дітей.

Висновок органу опіки та піклування є одним із доказів у справі, судом першої інстанції йому надана оцінка.

Не спростовують правильність висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховані висновки попереднього рішення про визначення місця проживання дитини, оскільки в ньому відсутні жодні висновки, які б свідчили про ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків, а висновки щодо відібрання дитини обумовлені попереднім рішенням про визначення місця проживання дитини, яке було ухвалене за наявності згоди двох сторін. Навпаки, спроба ОСОБА_3 поспілкуватия із дітьми, звернення батька до суду з цього приводу, є спростуванням доводів про те, що вона не зацікавиться їх долею.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 304, п.1ч.1 ст.307, 308, 313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: