Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/893/15-ц
Номер провадження 2/540/65/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 суддя Машівського районного суду Полтавської області Кравець С.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Компанія Фармко», третя особа на стороні відповідача, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ Держземагенства у Машівському районі Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації та зобовязання повернути земельну ділянку власнику,

в с т а н о в и л а :

у провадженні судді Машівського районного суду Полтавської області Хомінець І.В. перебула вказана цивільна справа.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 31.01.2017 р., опублікованого на офіційному сайті Вищої ради правосуддя 01.02.2017 р. повноваження судді Хомінець І.В. щодо здійснення правосуддя припинено.

06.02.2017 зазначена цивільна справа відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу піддана повторному розподілу та передана для розгляду судді Кравець С.В.

09.02.2017 р. мною написано заяву про самовідвід з огляду на те, що для розгляду мною вказаної позовної заяви існують перешкоди, оскільки між мною та відповідачем ТОВ «Компанія «Фармко» має місце зв'язок, зокрема укладений договір оренди належної мені земельної ділянки. Про вказаний факт мною було повідомлено Раду суддів України, шляхом заповнення добровільної декларації про приватні інтереси, з проханням надати розяснення.

Відповідно до пункту 1 рішення Ради суддів України від 04.11.2016 р. №75, при виникненні конфлікту інтересів (рішення Ради суддів України від 12.05.2016 р. № 36) під час судових проваджень у кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справах, або під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення способами врегулювання конфлікту інтересів є: розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів, відвід і самовідвід.

Аналогічну відповідь на моє звернення направила Рада суддів України у листі № 9рс-134/16 від 30 грудня 2016 року.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі Білуга проти України від 28.10.1998 у справі Ветштайн проти Швейцарії, тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Таким чином, суд не лише може, а й зобовязаний «вселяти довіру» щодо своєї незалежності та безсторонності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20,21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

За вказаних обставин, з метою виключення сумнівів в неупередженості судді, приходжу до висновку, що заява про самовідвід вмотивована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20 ЦПК України,

у х в а л и л а :

заяву про самовідвід судді Кравець С.В. задоволити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :