Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2365/16-ц

Номер провадження: 2-р/511/2/17

"13" вересня 2017 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі :

головуючого Іванова О. В.

секретаря Кирилової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна заяву представника третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації ОСОБА_1 про розяснення рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.12.2016року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", за участю третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації про поновлення на роботі; визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради; поновлення дії контракту; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.12.2016р. позов ОСОБА_2 до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", за участю третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації про поновлення на роботі; визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради; поновлення дії контракту; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу був задоволений.

07.09.2017 року представник третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розяснення судового рішення Роздільнянського районного суду Одеської області в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді. а саме: щодо внесення відомостей державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «Органи управління». Окрім того, розяснення рішення обгрунтоване тим, що оскільки після звільнення ОСОБА_2 із займаної посади на його місце було призначено т.в.о. керівником закладу ОСОБА_3 Д,С., тому на підставі ст. 17п.п. 1,2, 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державним реєстратором був зроблений відповідний запис в ЄДР. Оскільки засновником або рішенням суду розпорядження Роздільнянської районної ради № 60/16 (про призначення ОСОБА_3 виконуючим обовязки головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ») не скасовано, тому є незрозумілим чи потрібно прописувати в рішенні суду здійснення відповідних дій державним реєстратором щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб в графі «Органи управління» чи державний реєстратор повинен автоматично виконати дані дії без прямого припису на це в рішенні суду.

Представник третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації ОСОБА_1 надала на адресу суду заяву з проханням залишення без розгляду вказаної заяви про розяснення рішення, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи.

Позивач ОСОБА_2, представник Роздільнянської районної ради Одеської області, представник Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня" в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в справі доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ЦПК України, неявка осіб, які брали участь у справі не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява представника ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Разом з чим, суд вважає за необхідне звернути увагу учасників процесу на обставини, які були встановлені під час розгляду вказаних матеріалів.

Так, відповідно до ч. 1 ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз'яснення рішення - це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст.221 ЦПК України подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

У п. 21 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що відповідно до ст.221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається із заяви, представник РДА просить роз'яснити чи потрібно прописувати в рішенні суду здійснення відповідних дій державним реєстратором щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб в графі «Органи управління» чи державний реєстратор повинен автоматично виконати дані дії без прямого припису на це в рішенні суду.

При цьому суд постановив рішення, згідно якого:

«Позовні вимоги ОСОБА_2 до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", за участю третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації про поновлення на роботі; визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради; поновлення дії контракту; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області № 186 - VII від 23 вересня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного лікаря комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня».

ОСОБА_2 поновлено на посаді головного лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» з 23.09.2016р.

Поновлено дію контракту від 14 червня 2016 року укладеного між Роздільнянською районною державною адміністрацією та головним лікарем КЗ « Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_2 з 23.09.2016 року.

Стягнуто з Комунального Закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.09.2016р. по 12.12.2016 р. у сумі 28 016, 24 грн. (двадцять вісім тисяч шістнадцять) грн. 24 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 10 506 (десять тисяч пятсот шість) грн. 09 коп.

Стягнуто з Роздільнянської районної ради Одеської області на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань».

Вказане рішення суду набрало законної сили, згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи до цього часу вказане рішення не виконане.

Тобто, як встановлено судом при розгляді справи по суті та винесення рішення вимоги щодо зобовязання певних інших осіб вчинити будь які дії не ставилися та тому вказані вимоги судом не розглядалися.

Тобто, суд розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог будь-яким чином не вирішував права іншої особи ОСОБА_3, а тому не розглядав правомочність прийнятого розпорядження Роздільнянської районної ради № 60/16 «Про призначення ОСОБА_3 виконуючим обовязки головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», тип паче не мав права вирішувати питання здійснення вілповідних дій державним реєстратором.

Таким чином суд вважає, що при розгляді заяви при розяснення рішення суд не має право зобовязати державного реєстратора вчинити або не вчинити певні дії, оскільки вказане буде фактично змінювати рішення суду та буде порушенням прав вказаних осіб, оскільки держреєстратор та ОСОБА_3 стороною по справі не був.

Окрім того, суд вважає, що згідно зі ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як зазначив Європейський суд в п. 51 рішення по справі "ОСОБА_5 проти України" (заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 р. (остаточне 15/01/2010)) право на суд, захищене статтею ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеного прецедентного права Суду § 1 статті 6 гарантує кожному право подати в суд чи відповідний орган будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обовязків; таким чином, § 1 статті 6 передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби § 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і розумність строку провадження, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобовязалися поважати, ратифікувавши Конвенцію.

Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невідємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції.

Суд вважає, що усі ті гарантії, які передбачені в § 1 статті 6 Конвенції, повинні застосовуватися і на стадії виконання рішення. Однією з таких гарантій є встановлення розумного строку провадження, а отже, і розумного строку виконання рішення суду. Розумність строку виконання в кожній справі оцінюється окремо, враховуючи складність справи, поведінку заявника та державних органів .

Таким чином, якщо рішення набрало законної сили то воно було виконане в строки встановлені національним законодавством України. При цьому будь-які процесуальні дії відповідача не можуть бути виправданням для такого тривалого невиконання рішення суду.

З урахуванням вищенаведеного, суд звертає увагу всіх компетентних державних органів на необхідність врахування Європейської Конвенції з прав людини та практики Європейського суду, які є джерелом права (ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 р.) та пропонує неухільно дотримуватися вимог закону щодо негайного виконання рішення суду.

Керуючись ст. 207, 221 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації ОСОБА_1 про розяснення рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.12.2016року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", за участю третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації про поновлення на роботі; визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради; поновлення дії контракту; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6