Справа № 148/1351/17
Провадження №2/148/644/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 вересня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Галькевич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовомдо ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, щорішенням Тульчинського районного суду від 15.05.2013 з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 08.04.2013 і до їх повноліття.

На даний час змінився мінімальний розмір аліментів на дитину. Окрім того в зв'язку з підвищенням цін на продукти харчування, одяг та послуги змінилось її матеріальне становище. Їй не вистачає коштів на утримання дітей. Діти навчаються у школі, збільшились її витрати на них, а цих коштів, які вона утримує з відповідача, явно недостатньо на їх утримання.

Відповідач працює, а тому спроможний сплачувати аліменти.

В звязку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить змінити розмір аліментів з 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Позивач в судове засідання не з'явилася. Направила суду заяву в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Судові витрати на адвоката просить не стягувати.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позов визнає, не заперечує проти зміни розміру аліментів.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.05.2013 (а.с.5), з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання доньок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, 06.07.2006 народження в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.04.2013 і до їх повноліття.

Діти проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 20.07.2017 №869 (а.с.9).

Згідно довідок, виданих Шпиківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Тульчинської районної ради Вінницької області від 29.06.2017 №176 та № 177 (а.с.10, 11) вбачається, що дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в 2 класі, а дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 - в 6 класі.

Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.180-183, 192 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ).

Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно дост. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги що відбулися зміни в законодавсті, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом врахованопозицію позивача щодо визнання позовних вимог, які не суперечать чинному законодавству, інтереси дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, інших утриманців не має, не заперечує проти зміни розміру аліментів в заявленому позивачем розмірі, а тому вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача.

Щодо часу, з якого необхідно стягувати аліменти з відповідача, суд виходить з наступного.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

В зв'язку з чим, вимога позивача про зміну розміру аліментів, починаючи з дня подачі заяви до суду підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання позовних вимог, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст.88 ЦПУ Країни, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180 183, 192 СК України, ст. 4, ст. 3, 11, 15,60, 88, 212-215 ЦПК України, п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Тульчинського районного суду від 15.05.2013 по справі 148/2852/13-ц та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, жительки смт.Шпиків вул.Стоянське шосе, 85 Тульчинського району Вінницької області аліменти на утримання дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_6, 06.07.2006 народження в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності цим рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: