У Х В А Л А

5 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич Олени Олександрівни, про визнання заповітів недійсними,

в с т а н о в и л а:

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням від 22 вересня 2016 року позов задовольнив частково: визнав укладені ОСОБА_13 14 вересня 2011 року заповіти на ім'я ОСОБА_10 та ОСОБА_9, посвідчені приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., недійсними; у задоволенні решти позову відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд Тернопільської області 8 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції в частині визнання заповітів ОСОБА_13, складених 14 вересня 2011 року на ім'я ОСОБА_10 та ОСОБА_9, посвідчених приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., недійсними, скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 10 травня 2017 року рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року та передачу справи на розгляд до суду апеляційної інстанції з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 203, 215, 225 та 1257 Цивільного кодексу України.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд судового рішення, ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня і 10 листопада 2010 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2012 року та 10 грудня 2014 року.

Перевіривши доводи заявниці, викладені в заяві про перегляд судових рішень, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та відмовляючи в позові про визнання заповітів від 14 вересня 2011 року недійсними, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що проведеною у справі комісійною посмертною судово-психіатричною експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_13 на момент вчинення заповітів розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджується про те, що наявні в заповідача психічні розлади істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент укладання заповітів 14 вересня 2011 року.

Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня і 10 листопада 2010 року, ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, що надані заявницею для порівняння, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справи передано на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 30 січня 2012 року допустила до провадження Верховного суду України справу про визнання заповіту недійсним, уважаючи, що наведені в заяві доводи вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права - частини першої статті 225 ЦК України, яке потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Порівняння змісту вказаних судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову, аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич Олени Олександрівни, про визнання заповітів недійсними за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко