АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/6613/12 Головуючий в і-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1518/К/17 суддя Вікторович Н.Ю.
Категорія - 81 ( ІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль».

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» - ОСОБА_5,

представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_6,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державних виконавців Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та ОСОБА_7, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» (надалі ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»).

21 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на рішення державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр експертного дослідження», ПАТ «ОСОБА_2 Аваль».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 січня 2017 року вказані скарги обєднано в одне провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 січня 2017 року зупинено стягнення на підставі виконавчого листа, виданого 29 жовтня 2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року по справі №408/6613/12, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу в сумі 2 283 970,46 гривень, до розгляду справи за обєднаним провадженням за уточненою скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересована особа ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та за скаргою ОСОБА_3 на рішення державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр експертного дослідження», ПАТ «ОСОБА_2 Аваль».

Неодноразово уточнюючи заявлені вимоги, в останній редакції скарги від 21 лютого 2017 року, ОСОБА_3 просив суд: поновити строк на оскарження дій державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, у звязку з його пропуском з поважних причин, договірні відносини по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року вважати частково виконаними в сумі 1822270,87 гривень та встановити, що залишок суми боргу по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року складає 461699,59 гривень, та зобовязати державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, врахувати добровільно сплачені ним грошові кошти в сумі 1822270,87 гривень, як погашення боргу по виконавчому листу, виданому 29 жовтня 2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13 березня 2013 року по спразі №408/6613/12, про стягнення з нього на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу в сумі 2283970,46 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що на виконанні в Саксаганському відділі державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист, виданий 29 жовтня 2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13 березня 2013 року по справі №408/6613/12, про стягнення з нього на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року станом на 22 серпня 2012 року в сумі 2 283 970,46 гривень. Однак, з 23 серпня 2012 року і по теперішній час, він добровільно сплатив ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» грошові кошти по кредитному договору в сумі 1 822 270,87 гривень, тобто залишок боргу за виконавчим листом суттєво зменшився.

16 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області та просив врахувати здійснені ним погашення по кредитному договору, як добровільне виконання рішення суду, у звязку з чим, державний виконавець звернувся з вимогою до стягувача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» про надання відомостей про суми самостійної сплати ним грошових коштів по виконавчому листу від 29 жовтня 2013 року та про залишок заборгованості.

Листом від 29 березня 2016 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» повідомило Саксаганський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, що за ОСОБА_3 обліковується заборгованість по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року у наступному розмірі: за тілом кредиту - 156477,10 доларів США, за процентами - 24603,45 долари США. При цьому, відповідь на питання державного виконавця про залишок заборгованості по виконавчому документу стягувач умисно не надав, чим на думку ОСОБА_3 були порушені вимоги ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент надання відповіді).

Державний виконавець, листом №08-39/10028 від 14 квітня 2016 року, повідомив ОСОБА_3 про те, що у копіях квитанцій, наданих до відділу ДВС, у призначенні платежу не зазначався номер виконавчого документа за яким повинна була проводитись оплата заборгованості, тому добровільно сплачені боржником суми не можна вважати такими, що сплачені за вказаним виконавчим документом.

Заявник вважає, що державним виконавцем були порушені норми ст.ст.12, 25, 27 Закону України «Про виконавче провадження», які прямо передбачають можливість боржника самостійно виконати виконавчий документ, та не вжиті заходи для з'ясування залишку боргу по виконавчому документу, та безпідставно не направлено повторного запиту стягувачу з вимогою надати відповідну інформацію.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 строк на оскарження дій державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, у звязку із його пропуском з поважних причин.

Договірні відносини по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року ввизнано частково виконаними, в сумі 1 822 270,87 гривень, та встановлено, що залишок суми боргу по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року складає 461 699,59 гривень.

Зобовязано державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області врахувати добровільно сплачені ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1 822 270,87 гривень, як погашення боргу по виконавчому листу, виданому Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13 березня 2013 року по справі №408/6613/12, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу в сумі 2 283 970,46 гривень.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Так, представник ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» вважає, що заявником ОСОБА_3 не було надано належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, а тому суд не мав правових підстав для поновлення цього строку. Також, вважає, що судом було грубо порушено встановлені ЦПК України строки розгляду скарги (справа розглядалася більше року) та створено перешкоди для виконання рішення суду. Крім того, судом було вирішено питання щодо часткового виконання договірних відносин за кредитним договором в рамках розгляду скарги на дії державного виконавця, що є неприпустимим, адже такі вимоги можуть бути розглянуті лише в межах позовного провадження. Не погоджується представник ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» й з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зарахування часткового виконання рішення суду в сумі 1 822 270,87 грн. з огляду на те, що, на його думку, суми сплачені ОСОБА_3 до винесення рішення суду від 13.03.2013 року є погашенням заборгованості за кредитом після подання позову і ці суми не були включені до розрахунку заборгованості, а суми сплачені після ухваленні рішення суду та до набрання ним законної сили (по 27.09.2013 року) не можуть бути зараховані як кошти на погашення заборгованості за виконавчим листом, оскільки у цей час рішення ще не набрало законної сили та не могло бути виконано. Також, зазначає, що суд першої інстанції не досліджував оригінали квитанції про сплату заборгованості та не перевіряв призначення цих платежів. При цьому, зазначає, що сума боргу за виконавчим листом була стягнута у гривнях, а кредит надавався у доларах США та у цій же валюті відбувалося погашення боргу. Також, посилається на те, що всі суми були сплачені ОСОБА_3 на погашення заборгованості, яка була нарахована вже після звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, а сплачені ним 94 500,00 грн. через виконавчу службу було зараховано в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом.

Крім того, ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» просить скасувати ухвалу суду від 17.01.2017 року про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування заперечень банку.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, будучи завчасно (04.07.2017 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (т. 3 а.с. 129), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заінтересованої особи ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_6, який заперечував прти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3 13 вересня 2007 року було укладено кредитний договір №014/03-03/05/752, за умовами якого ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» надало ОСОБА_3 кредит в сумі 415 000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобовязався повернути кредит у порядку та строки визначені Договором (т. 1 а.с. 3-10).

13 вересня 2012 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» звернулося до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 22.08.2012 року в сумі 2 280 751,46 грн. (т. 1 а.с.2).

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року позов ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено у повному обсязі, з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року в сумі 2 280 751,46 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 3219,00 гривень (т. 1 а.с.49).

29 жовтня 2013 року на виконання заочного рішення суду від 13 березня 2013 року представнику ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» було видано виконавчий лист (т. 1 а.с.55, 158).

26 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 13 березня 2013 року (т. 1 а.с.58), яка ухвалою суду від 29 вересня 2014 року була залишена без задоволення (т. 1 а.с.66).

Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби КМУЮ ОСОБА_7 від 23 вересня 2015 року було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29 жовтня 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року в сумі 2280751,46 грн. (т. 1 а.с.76).

09 березня 2016 року державним виконавцем Гаріповим Д.М. складено акт опису та арешту майна (т. 1 а.с.78-80) та 08 квітня 2016 року винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні (т.1 а.с.77).

22 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою до Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, в якій просив врахувати здійснені ним погашення по кредитному договору, як добровільне виконання виконавчого листа, виданого 29 жовтня 2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (т. 1 а.с.164-165).

Державний виконавець звернувся з вимогою до стягувача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», в якій просив повідомити банк про суми самостійної сплати боржником грошових коштів по виконавчому листу від 29 жовтня 2013 року та про залишок заборгованості по виконавчому документу (т. 1 а.с.166).

Листом від 29 березня 2016 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» повідомило Саксаганський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, що за ОСОБА_3 обліковується заборгованість по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року у наступному розмірі: за тілом кредиту - 156477,10 доларів США, за процентами - 24603,45 долари США. При цьому, відповідь на питання державного виконавця про залишок заборгованості по виконавчому документу стягувач не надав, а вказав, що за період з 13 березня 2013 року по 23 березня 2016 року ОСОБА_3 сплачено по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року за тілом кредиту суму 92761,33 долар США (т. 1 а.с.167).

Державний виконавець листом №08-39/10028 від 14 квітня 2016 року повідомив ОСОБА_3 про те, що у копіях квитанцій, наданих до відділу ДВС, у призначенні платежу не зазначався номер виконавчого документа, за яким повинна була проводитись оплата заборгованості, тому добровільно сплачені боржником суми не можна вважати, як сплачену за вказаним виконавчим документом. У разі незгоди з діями державного виконавця, було роз'яснено його право оскаржити такі дії до суду (т. 1 а.с.168).

Ухвалою суду від 17 січня 2017 року було задоволено клопотання ОСОБА_3 та зупинено стягнення на підставі виконавчого листа, виданого 29 жовтня 2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13 березня 2013 року по справі №408/6613/12, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу в сумі 2283970,46 гривень, до розгляду даної справи (т. 1 а.с.184).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 в частині зобовязання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області врахувати добровільно сплачені ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1 822 270,87 гривень, як погашення боргу по виконавчому листу, виданому Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13 березня 2013 року по справі №408/6613/12, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу в сумі 2 283 970,46 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець неправомірно не врахував сплачені ОСОБА_3 кошти в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року, як добровільне погашення заборгованості за виконавчим документом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 18 Постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ст. ст. 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження», проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Окрім того, положеннями ч.3 ст.27 цього Закону, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

При цьому, згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, сторони зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_3, у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, надав державному виконавцю відомості про часткове виконання виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13 березня 2013 року по справі №408/6613/12, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу в сумі 2 283 970,46 гривень.

Однак, у звязку з тим, що погашення боргу останнім здійснювалося у валюті кредиту, тобто в доларах США, а заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року заборгованість за валютним кредитним договором №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року була стягнута у національні валюті України гривні, державний виконавець, у порядку ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, звернувся до стягуюча ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» із вимогою про надання інформації про суми добровільно сплаченої заборгованості за виконавчим документом (т. 1 а.с. 106).

Згідно відповіді стягувача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» за період з 13.03.2013 року по 23.03.2016 року ОСОБА_3 дійсно було сплачено заборгованість по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року.

При цьому, ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» не повідомив державного виконавця про розмір сплачених сум, а лише обмежився посиланням на те, що у цей період було погашено заборгованість по тілу кредиту у розмірі 92 761,33 долари США та станом на 23.03.2016 року обліковується заборгованість за тілом кредиту у розмірі 156 477,10 доларів СШЩА та по відстокам 24 603,45 доларів США (т. 1 а.с. 167).

Отже, стягувач, у порушення вищезазначених норм права, не надав державному виконавцю відомостей щодо розміру добровільного виконання ОСОБА_3 виконавчого документа, хоча з наданої відповіді від 29.03.2016 року вих. №140-0-0-0012-392 вбачається, що заборгованість була частково погашена.

За таких умов, колегія суддів погоджується з доводами заявника ОСОБА_3Х огли про те, що саме державний виконавець, як уповноважена особа на примусове виконання судових рішень, був зобовязаний самостійно здійснити перевірку добровільно сплачених коштів на в рахунок погашення заборгованості за кредитом та зарахувати їх, як добровільне виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року станом на 22.08.2012 року в сумі 2 280 751,46 гривень (т. 1 а.с. 2, 49).

Згідно наданих боржником ОСОБА_3 квитанцій, в рахунок погашення заборгованості за кредитом ним було сплачено 1 822 270,87 грн. (т. 2 а.с. 3-65), а тому ці кошти мають бути зараховані у рахунок добровільного виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що оригінали цих квитанцій судом першої інстанції не оглядалися, колегією суддів відхиляються, як такі, що не мають правового значення, адже, згідно листа ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» від 29.03.2016 року вих. №140-0-0-0012-392, останній визнає внесення коштів на рахунок погашення заборгованості за кредитом, але не погоджується з вимогою боржника щодо спрямування цих коштів на погашення заборгованості за кредитом, яка була стягнута судовим рішенням.

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги про те, що сплачені ОСОБА_3 кошти є погашенням поточного боргу, адже, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» скористався своїм правом передбаченим ст. 1050 ЦК України та п. 1.9.1. ч. 2 Кредитного договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року на дострокове стягнення заборгованості та звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3Х огли про дострокове погашення кредиту станом на 22.08.2012 року у розмірі 2 280 751, 26 грн (т. 1 а.с. 2), який було задоволено заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року.

На підставі викладеного, враховуючи наявність заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року, яким було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що усі платежі, здійсненні ОСОБА_3 після постановлення цього рішення суду, є нічим іншим як його виконання, тобто здійснені в рахунок погашення боргу по виконавчому листу, виданому Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13 березня 2013 року по справі №408/6613/12, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу в сумі 2283970,46 гривень.

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для поновлення ОСОБА_3 строку на оскарження дій державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області.

Так, згідно ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець повідомив ОСОБА_3 про відмову у зарахування добровільно сплачених коштів у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом 14 квітня 2016 року (т. 1 а.с.168) та вже 25 квітня 2016 року (т. 1 а.с. 74), тобто на одинадцятий день, боржник ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на такі дії державного виконавця, у звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного на один день процесуального строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права..

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та, при розгляді скарги на дії державного виконавця, вирішив питання щодо цивільно-правового спору між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3 про визнання частково виконаними договірних відносин по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року та встановлення залишку боргу за цим договором.

Так, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеногоправа, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-20цс11 від 21 травня 2012 року, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Так, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України, статті 383 ЦПК України (п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року).

Отже, заявлення ОСОБА_3 у скарзі на дії державного виконавця вимог про визнання частково виконаними договірних відносин по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року та встановлення залишку боргу за цим договором не є належним способом захисту порушеного права та суд першої інстанції мав відмовити в їх прийнятті на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України, статті 383 ЦПК України.

Згідно ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішення було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду в частині визнання частково виконаними Договірних відносини по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року в сумі 1 822 270,87 гривень та встановленння, що залишок суми боргу по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року складає 461 699,59 гривень необхідно скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки осіб, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення осіб, що брали участь у справі, дав їм належну правову оцінку та постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Клопотання ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» про скасування ухвали суду від 17.01.2017 року про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа колегією суддів не може бути задоволено, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, стягнення за виконавчим листом було зупинено до розгляду скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, тобто на теперішній час відпали підстави зупинення стягнення на підставі виконавчого листа і вирішення питання про скасування ухвали суду від 17.01.2017 року не має правового значення, оскільки не тягне за собою жодних правових наслідків.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2017 року в частині визнання частково виконаними Договірних відносини по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року в сумі 1 822 270,87 гривень та встановленння, що залишок суми боргу по кредитному договору №014/03-03/05/752 від 13 вересня 2007 року складає 461 699,59 гривень скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: