Справа № 383/241/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Адаменко І.М.,

при секретарі Одінцовій Н.Г.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката Усатенка В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики за розпискою у сумі 45000 грн. та просив також стягнути з відповідачки три проценти річних з простроченої суми боргу, що становить 1350 грн., та судові витрати на його користь обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що в 2011 році ОСОБА_4 позичила у нього під розписку гроші у розмірі 45000 грн. Термін повернення грошових коштів в розписці не узгоджений та не визначений. Вказує, що 22.02.2017 року він направив відповідачкі вимогу про повернення коштів, однак дану вимогу проігноровано та зобов»язання не виконано, тому за таких обставин він змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивач позов підтримав та просить стягнути з відповідачки загальну суму боргу за договорами позики 45000 грн. та судовий збір на його користь, але під час судового розгляду позивач надав до суду заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог (а.с.88-92) де просив стягнути з відповідачки грошові кошти в сумі 45000 грн. як отримані без достатньої правової підстави , при цьому навівши інші обставини справи, та яка за своїм змістом фактично змінює підставу та предмет позову, тому, на підставі ст.31 ЦПК України та з урахуванням того, що заява подана після початку розгляду справи по суті, не прийнята судом до розгляду, про що 22.08.2017 року постановлено ухвалу у порядку ч.2 ст.210 ЦПУ Україин із зазначенням процесуальної дії в журналі судових засідань за 22.08.2017р.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - адвокат Усатенко В.Ю., в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просить відмовити в їх задоволенні вказуючи на необґрунтованість позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши докази у їх сукупності приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 надавав кошти ОСОБА_4 в сумі 40000 грн., про що остання складала розписку, крім того, 21.07.2011 року позивач ОСОБА_3 надавав кошти ОСОБА_4 в сумі 5000 грн., про що остання також складала розписку.

Так, зі змісту розписки без дати (а.с. 67) слідує, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 в присутності свідків 40000 грн., при цьому вказавши, що ніяких претензій до нього не буде мати.

Зі змісту розписки від 21.07.2011 року ( а.с.68) слідує, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 в присутності свідків 5000 грн.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки, суд для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України повинен виявити справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа.

Саме такий правовий висновок про застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України міститься в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Зокрема, як убачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року за наслідками розгляду справи №6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Разом з тим, надані позивачем на підтвердження укладення договору позики розписки, оригінали яких досліджено судом, не можуть бути підтвердженням укладення між сторонами договору позики, оскільки з їх змісту не вбачаються дата його укладення, відсутня фіксація факту передачі грошових коштів від позивача ОСОБА_3 в якості позики із зобов'язанням відповідачки ОСОБА_4 їх повернення, а також відсутня інформація про умови договору, зокрема сума позики, строк та умови її повернення, а дві розписки підтверджують лише отримання останньою грошових коштів від позивача без їх повернення, це розписка без дати її складання на суму 40000 грн. ( а.с. 67) та від 21.07.2011 року в сумі 5000 грн. ( а.с.68).

Таким чином, з огляду на те, що розписка може підтверджувати факт укладення договору позики, однак лише в тому випадку, коли в ній вказані умови договору, відомості про передачу у власність другій стороні (позичальникові) грошових коштів або інших речей, які визначені родовими ознаками, зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у визначені строки та у визначеному порядку, надані ж позивачем розписки, не підтверджують в розумінні положень ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України існування укладеного у письмовій формі між сторонами саме договору позики.

Відповідно до змісту ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вонеа посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до частини 1 та частини 2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи та зазанчені норми закону, та оскільки не було доведено факту укладення між сторонами договору позики, та відповідно факту існування боргового зобов»язання, тому суд вважає, що позов про стягнення боргу за розписками, а саме грошових коштів в сумі 45000 грн. на підстапву договору позики є неоґрунтованим, й за цих підстав в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 1046,1047,1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики за розпискою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Адаменко