Справа № 204/8061/16-ц
№ провадження 2/196/139/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., представника позивача Шабаняна А.А., представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, та врахувавши складність справи, у зв'язку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", звернувся в Красногвардіський районний суд м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4, предмет якого складали вимоги: 1) стягнути з відповідача, ОСОБА_4 34712,10 грн. на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.04.2010 року, яка складається з наступного: 5575,89 грн. - заборгованість за кредитом; 24207,06 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина; 1629,15 грн. - (процентна складова); 2) стягнути судові витрати у розмірі 1378 грн. - судовий збір.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2017 року цивільну справу №204/8061/16-ц було передано на розгляд Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 року прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", згідно яких позивач наполягає на стягненні з відповідача 26670,41 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.04.2010 року, яка складається з наступного: 22624,20 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1246,21 грн. - штраф (процентна складова); 2) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 14 Закону України "Про захист персональних даних", ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Як на докази посилається на такі документи: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8); розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.04.2010 станом на 20.11.2016 року (а.с.9-10); довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти від 29.11.2016 року (а.с.11); анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.12); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_4 (а.с.13); витяг із тарифів по картам "Універсальна" (а.с.14); витяг із Умов і правил надання банківських послуг (а.с.15-24); довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії НОМЕР_2 (а.с.25); банківська ліцензія № 22 від 05.10.2011 року (а.с.26); Cтатут (нова редакція) ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.27); протокол № 12 позачергового засідання Правління ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 23.09.2011 року (а.с.29); протокол № 14 засідання Наглядової Ради ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 08.12.2009 року (а.с.30-31); довідка ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.32); реєстр № 8840172 від 08.12.2016 року (а.с.35); розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.04.2010 року, укладеного між ПриватБанком і ОСОБА_4, станом на 20.11.2016 року (а.с.85-86).

В обґрунтування позовних вимог вказує на таке.

ОСОБА_4 звернулася до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву № б/н від 12.04.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку.

Відповідно до положень "Умов та правил надання банківських послуг", які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує "Умови та правила надання банківських послуг".

Стверджується, що Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами, а саме "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, були встановлені та передбачені умови кредитування та "Тарифи Банку", згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Так, відповідно до ч. 2. ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний.

Згідно ч. 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту банка відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані банком умови.

Також, наряду з вищезазначеним свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно ч. 2. ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до cт. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг", на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банка.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банка", які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Умов та правил надання банківських послуг".

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Стверджується, що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.п. 1.1.3.2.9, 2.1.1.3.7. Відповідно до п. 2.1.1.5.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п. 1.1.5.2 Умов та Правил неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним договором.

Сторонами було визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна карта клієнта, та телефон клієнта, який проходить верифікацію з підтвердженням відповідно до п. 1.1.1.16 даних Умов.

За допомогою встановлених засобів доступу до карткового рахунку відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта).

Таким чином, позивач вважає, що забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) пароль. Також ПАТ КБ "ПриватБанк" було надано відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування, серед яких є: Internet-banking Приват24: MobileBanking; Контактний Центр Банку та до пристроїв самообслуговування, через які клієнтом можуть проводитися банківські операції по картрахунку згідно п.п. 1.1.1.82, 1.1.1.96 "Умов та правил надання банківських послуг".

Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 "Умов та правил надання банківських послуг" зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Також на умовах пунктів 5.6, 5.14 відповідач зобов'язаний сплачувати комісії та інші плати, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, у відповідності до тарифів.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п. 2.1.1.5.7 "Умов та правил надання банківських послуг", а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6 даних Умов, на вимогу банка виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Для погашення кредиту банк надав відповідачу інструменти, передбачені договором, а саме п. 2.1.1.12.3 "Умов та правил надання банківських послуг" відповідно до якого поповнення картрахунку здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також cт.cт. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, хоча cт. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до cт. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Зазначається, що відповідач не поповнював картрахунок вчасно, та всупереч "Умовам та правилам надання банківських послуг" допустив заборгованість по проведеним операціям, яка стала заборгованістю по картрахунку відповідача.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 цих Умов у разі непогашення суми простроченого кредиту та у разі виникнення прострочених зобов'язань клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно "Тарифів Банку" на час порушення зобов'язання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг".

Згідно cт. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1, 2 cт. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 "Умов та правил надання банківських послуг" при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 "Умов та правил надання банківських послуг" відповідач доручив банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банка при настанні термінів платежів, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.3.5, 2.1.1.12.3 "Умов та правил надання банківських послуг", боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання).

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 "Умов та правил надання банківських послуг" банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Стверджується, що в зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20.11.2016 року має заборгованість в розмірі 32582,95 грн., яка складається з наступного: 5575,89 грн. - заборгованість за кредитом; 24207,06 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 8541,69 гри, яка складається (5575,89 грн. - заборгованість за кредитом; 1582,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 гри. - заборгованість по пені та комісії за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 382,94 грн. - штраф (процентна складова)) та яка була задоволена судовим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2014 року з відповідача на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", різниця становить 24924,20 гри., яка складається з: 22624,20 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1246,21 грн. - штраф (процентна складова).

На переконання позивача заборгованість, яка підлягає стягненню, становить 26670,41 грн.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 "Умов та правил надання банківських послуг" зміни в дані "Умови та правила надання банківських послуг" вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін не є можливим, банк повідомляє клієнтів про внесення змін шляхом використання різних каналів зв'язку, одними з яких є офіційний сайт банку, SMS - повідомлення клієнтів про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору про надання банківських послуг, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 "Умов та правил надання банківських послуг".

Відповідно до ч. 1 cт. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В cт. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також згідно п. 2.10.9 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт має право в будь-який момент розірвати цей договір, повідомивши про даний намір банк шляхом подання до нього письмової заяви про розірвання договору за формою, встановленою банком, але відповідач не надавав до банка жодної письмової вимоги про незгоду з Умовами та Правилами чи розірвання договору та не погасив наявну заборгованість.

Відповідно до п. 5.12 "Умов та правил надання банківських послуг" договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Пунктом 2.10.8 "Умов та правил надання банківських послуг" сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. До того ж згідно п. 1.2.15 "Умов та правил надання банківських послуг" закриття картрахунку не тягне припинення обов'язків клієнта погасити перед банком заборгованість по рахунку карти, включаючи заборгованість з оплати комісій банку.

На підставі п. 2.10.7 "Умов та правил надання банківських послуг" із самого початку було обумовлено, що цей договір діє без обмеження строку, і саме тому пунктом 5.3 цих Умов встановлено, що картрахунок відповідача відкритий на невизначений термін. І на сам перед, до цього часу не настали події, які би могли принити дії договору, а саме закриття рахунків відповідача, що передбачено п. 2.10.8 цих Умов, або інформування банка про намір розірвати даний договір.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання, так само ч. 2 cт. 615 ЦК України встановлено, що відповідач не може бути звільнений від відповідальності за порушення зобов'язання у разі односторонньої відмови від них. Однак, порушуючи дані законодавчі норми відповідач намагається уникнути відповідальності.

Висловлено перконання, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів ПАТ КБ "ПриватБанк".

Позивач дійшов висновку, що не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором, відповідач порушує умови кредитного договору та нехтує зазначеними вище нормами законодавства, якими регулюються правовідносини позивача та відповідача, у зв'язку з чим ПАТ КБ "ПриватБанк" вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Представник відповідача Шабанян А.А. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просив задовольнити їх.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти позову та у поданих нею письмових заперченнях послалася на таке.

В провадженні Царичанського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа №204/8061/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.04.2010 року в сумі 34712,10 грн.

13.04.2017 року представником позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою зменшено суму позовних вимог до 26670,41 грн., однак і такі п озовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі з таких причин.

По-перше. Згідно умов кредитного договору від 12.04.2010 року позивач стверджує, що видав відповідачу кредитну картку "Універсальна" з кредитним лімітом в розмірі 15200,00 грн., але в дійсності позивачем не видавалися відповідачу кредитні кошти, а лише надавалася можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених кредитним договором та у межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідачем протягом всього часу користування кредитною карткою "Універсальна" було використано суму 5575,00 грн., яку вона повертала на карточку протягом тривалого часу, про що свідчать квитанції про сплату заборгованості по кредиту. Кредитна карточка видавалася банком строком на два роки.

В 2014 році позивач скористався своїм право і звернувся в Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору від 12.04.2010 року в сумі 8541,69 грн., з яких: 5575 грн. - заборгованість за кредитом, 1582,86 гри. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 382,94 грн. - штраф (процентна складова).

31.10.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" шляхом ухваленння рішення в цивільній справі № 204/6209/14-ц, яке набрало законної сили 31.12.2014 року.

З відповідача стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору від 12.04.2010 року в сумі 8541,69 грн., з яких: 5575 грн. - заборгованість за кредитом, 1582,86 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також 500,00 грн., - штраф (фіксована частина), 382,94 грн. - штраф (процентна складова).

На теперішній час виконавчий лист по цій справі перебуває на виконанні у відділі ДВС Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

Однак, в 2016 році позивач знову звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору від 12.04.2010 року в сумі 34 712,10 грн.

Тобто, фактично позивачем заявлено одну і ту ж саму вимогу про стягнення заборгованості по кредитному договору від 12.04.2010 року.

Таким чином, згідно положень пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України набрання законної сили рішенням суду від 31.10.2014 року у справі №204/6209/14-ц, ухваленим з приводу спору між тими ж самими сторонами (позивач і відповідач) про той самий предмет (стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 12.04.2010 року, а саме: заборгованості за кредитом, по відсоткам за користування кредитом, заборгованості з пені та комісії, а також штрафів) з тих самих підстав (неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору) є підставою для закриття провадження у справі № 204/8061/16-ц в частині заявлених позовних вимог.

В зв'язку з вищевказаним не допускається повторне стягнення позивачем з відповідача одного і того ж боргу за один і той самий період часу, який виник на підставі одного й того ж кредитного договору.

По-друге. В уточненій позовній заяві позивач зазначає, що у відповідача існує заборгованість лише за відсотками по кредитному договору, і саме за період з 12.10.2010 року по 20.11.2016 року, в сумі 22624,20 грн. Але ніякого договору про збільшення строку позовної давності відповідачем не підписувалося. Копії такого договору в обґрунтування позовних вимог позивачем суду не надано. Тому можливо зробити висновок, що позивачем в односторонньому порядку був збільшений строк позовної давності по кредитному договору, що цілком незаконно.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Також звертається увага на те, що вся сума заборгованості по тілу кредиту була стягнута за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2014 року, яке набрало чинності і вся бухгалтерія по цьому рахунку перейшла на "небалансові" рахунки банку. А якщо суми основного боргу на балансі банку немає, то, на думку сторони відповідача, і нараховувати відсотки і штрафні санкції немає на що. Тому стверджується, що розрахунок заборгованості по кредитному договору, наданий позивачем до позовної заяви нічим не обґрунтований і цілком незаконний.

Відповідач переконаний, що позивач не має права збільшувати розмір тіла кредиту і нараховувати відсотки за користування кредитними коштами після набрання законної сили рішенням суду про стягнення з відповідача основного боргу по кредитному договору.

На підтвердження таких своїх доводів представником відповідача було надано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31жовтня 2014 року в цивільній справі № 204/6209/14-цза позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості (а.с. 71-73), а також заявлено клопотання про закриття справи № 204/8061/16-ц (а.с. 74-75).

Розглянувши справу, перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в судовому процесі, суд дійшов висновку, що позивачеві, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", слід відмовити повністю в позові до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалюючи рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно частини третьої цієї статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини четвертої цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини, що мають значення для справи.

12.04.2010 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н від 12.04.2010 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 12, 72).

31 жовтня 2014 року рішенням Красногвадрійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 240/6209/14-ц задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та стягнуто з ОСОБА_4 (іден. номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 12.04.2010 року у розмірі 8541 (вісім тисяч п'ятсот сорок одна) гривня 69 (шістдесят дев'ять) копійок, з яких: 5575 (п'ять тисяч сімдесят п'ять) гривень 89 (вісімдесят дев'ять) копійок - заборгованість за кредитом, 1582 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві) гривні 86 (вісімдесят шість) копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина), 382 (триста вісімдесят дві) гривні 94 (дев'яносто чотири) копійки - штраф (процентна складова). Дане рішення набрало законної сили 31.12.2014 року (71-73).

Сторонами визнано ту обставину, що вказане судове рішення виконується в примусовому порядку відповідним підрозділом Державної виконавчої служби.

Судом з'ясовано, що звернення позивача за судовим захистом у серпні 2014 року з метою відновлення порушеного права кредитора щодо зобов'язань боржника, строк виконання яких настав, було повністю задоволено шляхом примусового стягнення з відповідача суми кредиту, несплачених боржником процентів, неустойки у форми пені та штрафів (а.с. 71-73).

Встановлено, що інших договірних правовідносин між цими сторонами, із яких міг утворитися цивільно-правовий спір, не виникало.

Із матеріалів справи витікає, що жодних звернень зі сторони позивача з вимогою про задоволення його фінансових інтересів за рахунок відповідача після ухвалення Красногвардійським районний судом м. Дніпропетровська рішення в цивільній справі № 240/6209/14-ц до ОСОБА_4 не пред'являлося.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З цього витікає, що строк виконання відповідачем обов'язку по задоволенню фінансових інтересів позивача у межах пред'явлених ним позовних вимог не може вважатися таким, що настав.

Тому суд дійшов переконання, що позов про стягнення з відповідача 26670,41 грн. пред'явлено безпідставно, а обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, не доведено належними і допустимими доказами.

Відмовляючи в позові повністю, суд керувався, окрім зазначеного вище, приписами частини третьої статті 16 ЦК України, згідно якої суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

З'ясоване судом у справі свідчить про недобросовісність поведінки позивача та його вихід за межі здійснення цивільних прав, визначених у статті 13 Цивільного кодексу України, дозволивши собі порушення вказаних приписів Закону, оскільки не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, в тому числі і правом на захист цивільних прав і інтересів судом у розумінні статті 16 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з відмовою у позові повністю відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору не підлягають відшкодуванню.

Також суд дійшов висновку, що з огляду на приписи статті 151 ЦПК України клопотання позивача про забезпечення позову, яке було адресовано 13.12.2016 року Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська (а.с. 7), але не було ним розглянуто відповідно до вимог процесуального закону, так само як і не приймалося ним процесуального рішення щодо передачі такого клопотання на розгляд іншого суду, не може бути розглянуто по суті або повернуто заявникові Царичанським районним судом Дніпропетровської області.

Відмовляючи відповідачеві ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про закриття справи, суд виходив з того, що згідно статті 213 ЦПК України суд повинен виконати всі вимоги цивільного судочинства та вирішити справу згідно із законом, а також ухвалити рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оскільки предмет позову у справі № 204/8061/16-ц хоча й стосується того самого предмету спору, як у справі 204/6209/14-ц, все ж не збігається за своїм змістом, а тому вирішення спору про права та обов'язки цивільного характеру повинно бути забезпечено відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, чого не можливо досягти без ухвалення рішення суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" відмовити повністю в позові до ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 26670,41 грн. за кредитним договором № б/н від 12.04.2010 року, яка складається з наступного: 22624,20 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1246,21 грн. - штраф процентна складова.

Залишити без розгляду заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" про забезпечення позову.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про закриття справи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області Ю.О. Бойко