Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

Номер провадження 2/711/2367/17

Справа № 711/7622/17

20 вересня 2017 року

Cуддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Дунаєв С.О.,

розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява надійшла до суду 15.09.2017р.. В позові позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 12000грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.05.2017р. по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, подана суду заява не відповідає вимогам ст.119 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Відповідно до п.3, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК позовна заява має містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в ній зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування.

Системний аналіз змісту ст.ст.3, 4, 119 ЦПК свідчить, що зміст позовних вимог має містити обраний позивачем спосіб захисту його прав та інтересів. При цьому варто звернути увагу, що спосіб захисту фактично визначається механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. З огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства саме позивачу належить право визначати вид таких засобів, які мають бути приведені в дію за рішенням суду, та визначати розмір його вимог.

В позові, окрім іншого, заявлено вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2017р., проте позивачем не обґрунтовується та не розкривається змісту даної вимоги, оскільки не зазначається розміру середнього заробітку та/або порядку його розрахунку (вихідними даними для обчислення таких вимог є розмір середньоденної (середньогодинної) заробітної плати).

Також суд зауважує, що в позовній заяві заявлено дві вимоги стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2011р. №3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VI) позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати. Натомість за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах, оскільки такі вимоги ґрунтуються на застосуванні юридичної відповідальності до роботодавця за порушення трудового законодавства і такі кошти не є заробітною платою, оскільки не є винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.4 Закону №3674-VI за подання позову майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою один відсоток від ціни позови (розмір майнової вимоги), але не менше 0,4 та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент предявлення позову складає 640грн та 8000грн відповідно. Отже за вимогами про стягнення середнього заробітку позивач має сплатити судовий збір в розмірі 640грн.

Оплату судового збору позивачеві належить здійснити за реквізитами: отримувач - УДК СУ у м. Черкаси, код отримувача - 38031150, банк отримувача - ГУДКУ у Черкаській області, МФО 854018, рахунок - 0003, код бюджетної класифікації 22030001, призначення платежу - *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АЗОТ», Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Крім того, частина позовних вимог (стягнення заробітної плати) є такими, що мають безспірний характер і відповідно до ч.1 ст.96 ЦПК підлягають розгляду в порядку наказного провадження. Застосування такого способу захисту трудових прав є більш оперативним (заява про видачу судового наказу розглядається протягом трьох днів з моменту надходження до суду) та менш витратним (менший розмір судових витрат за наслідками розгляду заяви). Втім судовий наказ є особливою формою судового рішення і підлягає виконанню за загальними правилами.

Частиною третьою статті 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Натомість всупереч вимог ч.6 ст.118 ЦПК до позову не додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу. Зазначена обставина не позбавляє позивача субєктивного права на позов, в якому разом з вимогою про стягнення заробітної плати заявляються інші вимоги, які нерозривно пов'язані з первинною, але необхідність одночасного розгляду цих вимог має бути належним чином мотивована.

До того ж варто звернути увагу позивача на те, що відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК заявлені позивачем вимоги можуть також розглядатись за його місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Зазначені обставини перешкоджають суду правильно вирішити питання про відкриття провадження. Тож позивачеві необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог зазначених в цій ухвалі і надати суду позовну заяву з усуненими недоліками.

Відповідно до ст.121 ЦПК, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків

Керуючись ст. 121 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків тривалістю у пять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків до вказаного строку, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Копію ухвали для усунення недоліків надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: ОСОБА_2