АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1430/К/17 інстанції Чайкін І.Б.
Категорія - 27 (І) Доповідач Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у справі:

представник позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» -

ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 11.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 0321/0408/45-024, за умовами якого ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 41200,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних на весь строк фактичного користування кредитом, строком до 11 квітня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між тими ж сторонами 11.04.2008 року укладено Іпотечний договір № 0321/0408/45-024-Z-1, предметом якого є належна ОСОБА_6 на праві приватної власності трикімнатна квартира загальною площею 60,8 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») та між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи», було укладено договори факторингу, внаслідок чого відбулася зміна кредитора, та ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 0321/0408/45-024, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6

Посилаючись на те, що ПАТ «Сведбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_6 обумовлену кредитом суму грошових коштів, тоді як боржник не виконує зобов'язань за ним, що призвело до утворення станом на 11.10.2013 року заборгованості за кредитом в розмірі 40398,46 дол. США, що становить 322904,89 грн, заборгованості по відсотках в розмірі 21425,53 дол. США, що становить 171254,26 грн. та пені в розмірі 18683,42 дол. США, що становить 149336,58 грн., просив суд в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, поведеної суб'єктом оціночної діяльності, а також стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02.12.2014 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.12.2016 року за заявою відповідача ОСОБА_2 заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Під час судового розгляду позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було змінено предмет позову та заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0321/0408/45-024 від 11.04.2008 року станом на 11.10.2013 року в сумі 643495,73 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 322904,89 грн.; по відсотках - 171254,26 грн. та пені - 149336,58 грн.; а також стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 3441,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2017 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0321/0408/45-024 від 11.04.2008 року, яка станом на 11.10.2013 складає 462900,93 грн., а саме: за кредитом - 266 730,49 грн.; по відсотках - 127 141,77 грн.; пеня - 69028,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору у сумі - 3441,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ставить питання про його скасування у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає, що суд помилково застосував до врегулювання спірних правовідносин положення ст. 1050 ЦК України та достроково стягнув заборгованість за кредитним договором без достатніх на те правових підстав, не врахувавши, що передбачена договором та законом процедура пред'явлення дострокової вимоги виконання зобов'язання позивачем не дотримана, оскільки доказів в підтвердження належного повідомлення про настання строку дострокового погашення заборгованості, матеріали справи не містять, що є підставою для відмови у позові. Також зазначила, що в порушення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредит надано в іноземній валюті. Окрім того, послалася на відсутність в неї обов'язку з виконання кредитного зобов'язання перед новим кредитором, оскільки її не було повідомлено про відступлення права вимоги та не надано доказів переходу прав у зобов'язанні новому кредитору - позивачу в справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та наполягав на її задоволенні, представника позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_4, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0321/0408/45-024 (далі - кредитний договір), за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 41200,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних на весь строк фактичного користування кредитом, строком до 11 квітня 2028 року. Згідно п.1.4 кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5-9).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір № 0321/0408/45-024-Z-1 від 11.04.2008 року, предметом якого є належна відповідачу на праві приватної власності трикімнатна квартира загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 37,2 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а також між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договори факторингу, за умовами яких право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й кредитним договором № 0321/0408/45-024 від 11.04.2008 року та забезпечувальним договором, перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 27-32, 34-45).

Позичальник ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, тому виникла прострочена заборгованість зі сплати наданого кредиту, відсотків за його користування та пені, яка станом на 11.10.2013 склала 462900,93 грн., а саме: за кредитом - 266730,49 грн.; по відсотках - 127141,77 грн.; пені - 69028,67 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором боржником ОСОБА_2 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, та права ТОВ «Кредитні ініціативи», у зв'язку з цим, вимагати від відповідача дострокового повернення заборгованості за кредитним договором в межах заявленого відповідачем строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що 11.04.2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», надав ОСОБА_6 кредитні кошти у розмірі 41200,00 дол. США в обмін на її зобов'язання, як позичальника, повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в обумовлені договором строки, а також пеню за прострочку виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Як вбачається зі змісту кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - повернення кредиту, сплату відсотків за користування ним, пені в строк до 11 квітня 2028 року включно, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (для основної заборгованості та процентів за користування кредитом) - щомісяця «10» числа кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 468,53 дол. США., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, пені.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості й не заперечувалося представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, останнє погашення заборгованості здійснено відповідачем влітку 2009 року (а.с. 184-185).

Отже, вказане підтверджує той факт, що після сплати останнього чергового щомісячного платежу ОСОБА_2 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та відсотків за його користування.

За змістом ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язанням в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за порушення терміну сплати ануїтентних платежів за цим договором позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, в тому числі день погашення простроченої заборгованості.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано ані відповідачем, ані її представником, того, що позичальник ОСОБА_2 порушила свої зобов'язання стосовно щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, припинивши погашення заборгованості в червні 2009 року.

Отже, встановивши факт неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування відповідно до вищенаведених умов договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обов'язок відповідача ОСОБА_2 нести відповідальність перед новим кредитором щодо погашення заборгованості по кредиту, нарахованим відсоткам та пені достроково.

Під час вирішення спору судом виконано положення ст. 214 ЦПК України та з врахуванням положень ст. ст. 253, 254, 256-267 ЦК України вирішено питання щодо пропущення строку позовної давності за заявою відповідача ОСОБА_2 (а.с. 171-172).

Частиною 3 ст. 254 ЦК України передбачено, що строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду України містяться в постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, які у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування судами.

Так, встановивши, що останній щомісячний платіж з погашення кредитної заборгованості відповідач здійснила у червні 2009 році, а позов подано у грудні 2013 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення кредитної заборгованості до листопада 2010 року й обґрунтовано застосував наслідки пропуску такого строку на підставі заяви відповідача, задовольнивши частково заявлені позивачем вимоги в межах строку позовної давності.

Перевіривши дані розрахунку позивача (а.с. 184-185, 188, 189), колегія суддів погоджується з розміром стягнутої судом першої інстанції з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка становить 462900,93 грн. й складається з заборгованості за кредитом - 266730,49 грн. та відсотках - 127141,77 грн., що розраховані в межах трирічного строку до дня подання позову; а також пені - 69028,67 грн., що розрахована в межах річного строку до дня подання позову.

Жодних доказів на спростування правильності розрахунку в цій частині відповідачем та її представником, у відповідності до приписів ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги відповідача про недотримання обумовленого договором порядку дострокового повернення кредиту не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки факт пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту до закінчення строку його дії змінює лише строк виконання основного зобов'язання й не пов'язується з правом на пред'явлення позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про порушення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» під час видачі кредиту в іноземній валюті, яка встановлює заборону на це, оскільки на час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті й зміни в цій частині до нього були внесені Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який вступив у силу 16 жовтня 2011 року й у відповідності до положень ст. 5 ЦК України зворотньої сили не має.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про її право не виконувати обов'язку з виконання кредитного зобов'язання перед новим кредитором з підстав, визначених ч.2 ст. 517 ЦК України та зважаючи на те, що її не повідомлено про заміну кредитора, оскільки позивачем надано докази переходу до нього прав кредитора у зобов'язанні за кредитним договором № 0321/0408/45-024, від 11.04.2008 року.

Так, суду представником позивача надано копії договорів факторингу від 28 листопада 2012 року та актів прийому-передачі до них. В акті прийому-передачі Реєстру Заборгованості Боржників зазначено про те, що на виконання п.п. 2.3.,3.1 договору факторингу Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр заборгованості боржників, відповідно до якого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Витяг з реєстру заборгованості боржників підтверджує, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 0321/0408/45-024 від 11.04.2008 року.

Що ж стосується неповідомлення боржника про заміну кредитора, то це не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: