Справа № 148/1360/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Галькевич І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя з відповідачем в них не склалося і на даний час вони проживають окремо. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим, вона звернулась із позовом до суду про стягнення аліментів на дитину.

Вважає, що коштів, які будуть визначенні судом, як аліменти на дитину, буде не достатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня сімї. Вона не працює, перебуває у безоплатній трирічній відпустці по догляду за дитиною, і не має можливості одержувати будь-які додаткові доходи. Відповідач є працездатною особою, працює і одержує заробітну плату, тому спроможний надавати їй матеріальну допомогу, проте не бажає цього роботи.

В звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задоволити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції суду пояснив, що вони з дружиною проживають окремо, а тому не повинен сплачувати аліменти на її утримання. Також вказує на неможливість надавати допомогу, в зв'язку з тим, що на нього покладено обовязок, за рішенням суду, сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 900 (девятсот) гривень на місяць. За таких обставин, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб, серія І-АМ №183712 (а.с.3) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія І-АМ №373146 (а.с.4).

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ).

Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області №1846 від 12.07.2017 (а.с.6).

Як вбачається з копії довідки, виданої головою будинкового комітету (а.с.5), ОСОБА_1 доглядає та утримує новонароджену доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як батько дитини участі у вихованні та утриманні не приймає.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 84 ч.2, ч.4 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В свою чергу ст. 80 ч.1 цього ж Кодексу визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Даючи оцінку позиції відповідача щодо небажання надавати матеріальну допомогу позивачу, а також те, що відповідач сплачує аліменти на дитину, суд критично ставиться до вказаних доводів, і вважає, що вони спростованні дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так, відповідач є працездатною особою, працює в ФОП ОСОБА_5 завідуючим складом та отримує заробітну платню, сума якої згідно довідки про доходи за 5 місяців №17 від 07.09.2017 (а.с.17) - 16186,93 грн. Таким чином, на час розгляду справи судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Однак, враховуючи ті обставини, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 900 (девятсот) гривень на місяць, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (пятсот) гривень на місяць. Вказаний розмір, поряд із аліментами на дитину, зможе забезпечити достатній життєвий рівень сімї позивача.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 10 ч. 3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме можливості стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500 грн., щомісячно, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позовну заяву предявлено до суду 21.07.2017. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст.88 ЦПУ Країни, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.51 Конституції України, ст ст. 75, 80, 84, 182 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 212-215, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (пятсот) гривень на місяць, починаючи стягнення з 21.07.2017 року і до досягнення дитиною трьох років, до 22.05.2020.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід держави судові витрати з оплати судового збору в сумі 640 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.09.2017.

Суддя: