АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 637/117/17 Головуючий суддя І інстанції Островська Н. І.
Провадження № 22-ц/790/4804/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із
земельних правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р. М.,

суддів: Кругової С. С., Пилипчук Н. П..,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 26 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» про повернення земельної ділянки, -

встановила:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 липня 2009 року НОМЕР_1 йому на праві власності належить земельна ділянка площею 3,15 гектарів, яка розташована на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. 01 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю (далі СГТОВ) «Старовірівський птахокомплекс» було укладено договір, відповідно до умов якого останнє прийняло зазначену земельну ділянку у платне користування на строк 10 років. 05 лютого 2008 року вказаний договір було зареєстровано у Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України». Посилаючись на те, що строк дії договору оренди закінчився 01 листопада 2016 року, у зв'язку з чим відповідач користується спірною ділянкою без достатніх правових підстав, ОСОБА_1 просив зобов'язати СГТОВ «Старовірівський птахокомплекс» повернути йому земельну ділянку.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 26 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначив, що договір оренди було укладено 01 листопада 2006 року строком на 10 років, того ж дня земельну ділянку було передано за актом прийому-передачі, відповідачем не надано доказів поважності причин затримки його державної реєстрації, а тому висновок суду є помилковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 01 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та СГТОВ «Старовірівський птахокомплекс» було укладено договір оренди, відповідно до умов якого відповідач прийняв у платне користування строком на 10 років належну ОСОБА_2 на підставі державного акту НОМЕР_2 земельну ділянку площею 3,15 га, яка розташована на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

Пунктом 43 укладеного 01 листопада 2006 року між сторонами по справі договору оренди землі передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Державну реєстрацію вказаного договору було проведено у Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 05 лютого 2008 року за № 76.

Вказана земельна ділянка належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 333215 від 29 липня 2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ст. 631 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Оскільки умовами укладеного 01 листопада 2006 року договору передбачено набрання ним чинності з моменту підписання та його державної реєстрації, яка відбулася 05 лютого 2008 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що термін дії договору спливає 05 лютого 2018 року, а не 01 листопада 2016 року.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук