Єдиний унікальний номер 722/2079/16-ц
Номер провадження 2/722/25/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді Римлянської Г.О.

при секретарі Сімак О.І.

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу внаслідок невиконання грошового зобовязання, -

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому посилалася на те, що в лютому 2015 року між ОСОБА_2, яка тимчасово проживає в Італії, та відповідачкою ОСОБА_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений усний договір купівлі-продажу промислових товарів по цінах та на суму, вказану в накладних та фактурах.

Згідно усної домовленості позивачем було передано відповідачеві товарів в асортименті та за цінами, вказаними в накладних та фактурах на суму 5012,00 Євро, що згідно курсу іноземних валют до гривні складає 142842,00 грн.

Таким чином, позивач вважала, що між сторонами виникли зобовязання по договору купівлі-продажу товарів. Позивач передала відповідачу товари на вказану суму та за ціною, вказаною у накладних та фактурах. Проте, відповідач до даного часу не оплатила вартість отриманого нею товару, чим порушила вимоги ч.ч.1,2 ст.691 ЦК України.

Згідно умов договору відповідач мала оплатити вартість товару після його отримання. Однак, позивач не вимагала від відповідача негайної оплати вартості товару, оскільки розуміла, що його необхідно реалізувати, тому між сторонами була домовленість про оплату товару згодом.

Повернення боргу мало відбутися до кінця серпня 2015 року, однак не відбулося.

Згідно ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобовязання відповідач має сплатити на користь позивача 3% річних від суми 5012,00 Євро, що становить 150,36 Євро, а в еквіваленті на українську гривню - 4285,00 грн.

Загальна сума боргу становить: 142842,00 + 4285,00 = 147127,00 грн.

На неодноразові звернення позивача, відповідач відмовилася від виконання своїх грошових зобовязань та не задовольнила вимоги позивача.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 142842,00 грн. основної суми борга та 4285,00 грн. 3% річних від простроченої суми боргу, а всього 147127,00 грн. та на відшкодування понесених судових витрат суму 1471,27 грн.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявилися, однак остання направила на адресу суду письмову заяву, якою позов підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, хоча належним чином та завчасно повідомлялася про час та місце розгляду справи за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з тих підстав, що ОСОБА_2 та її представник в суді не довели той факт, що ОСОБА_5 укладала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу. Вважала, що ОСОБА_2 не мала жодного відношення до до товару, що знаходився в магазині чоловіка ОСОБА_5 У звязку з недоведеністю позивачем обставин, зазначених в позовній заяві, пролсила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є тіткою ОСОБА_2 та замінює їй померлу в ранньому віці матір. Вже близько 15 років позивачка перебуває на заробітках в Італії, де має свою фірму, яка займається прибиранням, миттям туалетів в офісних приміщеннях. 04.01.2015 року ОСОБА_2 приїхала до неї на ювілейний день народження та, перебуваючи в смт.Кельменці, пішла в гості до ОСОБА_3, яка є племінницею її бувшого чоловіка, де проживала приблизно 3 дні. Там, побачивши скрутне матеріальне становище сімї відповідача, позивач запропонувала останній допомогти їй заробити кошти на проживання. Домовилися, що перша відкриває в смт.Кельменці, по вул. Сагайдачного, біля приміщення прокуратури, магазин, а друга буде в ньому торгувати товарами, які перша буде надсилати з Італії, тобто фактично ОСОБА_2 була власником магазину, а ОСОБА_3 її найманим працівником. При цьому, щомісячно позивач мала сплачувати: чисту зарплату ОСОБА_3 1500 грн., за оренду приміщення під магазин його власнику 2000 грн., податки 700 грн. та внески в Пенсійний фонд 400 грн. Оскільки ОСОБА_2 перебувала в Італії, то домовилися, що всі документи на оренду та підприємницьку діяльність будуть оформлені на імя ОСОБА_3 Однак, не повідомивши позивача, відповідач оформила всі вищевказані документи на імя свого чоловіка ОСОБА_7.

08.01.2015 року ОСОБА_2 поїхала в Італію і з 06.02.2015 року до 16.08.2015 року щотижня, по суботах, на мікроавтобусі в магазин прибував товар, який позивачка передавала, а відповідач приймала та торгувала ним. Товар в магазин позивач передавала безоплатно, а в серпні 2015 року, коли позивач планувала приїхати додому, зробити ревізію в магазині, то відповідач мала повернути їй кошти, які вона заплатила за придбання товару в Італії згідно накладних, а з виручки заплатити за оренду, податки, внесок в Пенсійний фонд, а решту коштів віддати відповідачу. Сторони постійно вели перемовини по телефону і «Скайпу», узгоджували асортимент товару, при цьому ОСОБА_2 давала вказівки ОСОБА_3 щодо цін, по яких слід продавати той чи інший товар.

08.08.2015 року ОСОБА_2 приїхала в смт.Кельменці та зі слів останньої їй відомо, що в магазині вони вдвох з ОСОБА_3 написали накладні на весь товар, який надсилався в магазин з Італії, при цьому відповідач проставила свій підпис про його отримання. Оригінали накладних відповідач залишила собі, а їх копії взяла собі позивач. Після цього обидві сторони поїхали відпочивати на річку Дністер, де ОСОБА_2 зняла будиночок. ОСОБА_3 зі своїм чоловіком поїхали додому 23.08.2015 року, а ОСОБА_2 зі своїм співмешканцем вранці 24.08.2015 року. Плануючи, як власник товару, зробити в магазині ревізію, ОСОБА_2 прийшла до магазину, однак він був зачинений, а на телефонні дзвінки ОСОБА_3 не відповідача, тому позивач заявила про це в відділення міліції. 25.08.2015 року ОСОБА_2 поїхала в Італію, а ОСОБА_3 після цього відчинила магазин, скидала весь товар на кучу, оголосила розпродаж та за місяць за півціни розпродала весь товар, а магазин закрила. Доповнила, що вперше претензії щодо повернення коштів за товар позивач висловила відповідачу в усній формі в серпні 2015 року, а письмової вимоги не заявляла. ОСОБА_3 їй особисто жодних коштів, для передачі ОСОБА_2 не сплачувала. Вона має заітересованість в результатах розгляду даної справи на стороні ОСОБА_2.

На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, наданих сторонами та наявних в справі, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач, як на підставу своїх грошових вимог до відповідача, посилається на укладання між сторонами в лютому 2015 року усного договору купівлі-продажу промислових товарів по цінах та на суму, вказану в накладних та фактурах, без визначення терміну сплати вартості таких товарів.

Згідно даного договору позивачка нібито за певний час передала відповідачу товари по цінах, зазначених в накладних та фактурах, а відповідач, на вимогу позивача, не виконала свої грошові зобовязання по оплаті їх вартості на суму 147127 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надала суду оригінал розписки без номера та дати, згідно якої «ОСОБА_2 привезла товар ОСОБА_3 та ОСОБА_8. Вони зобовязуються віддати мені гроші 24.08.2015 року згідно накладних». Дана розписка містить підпис відповідача, як покупця, однак написана власноручно позивачем, як продавцем (а.с.127). Однак, розписка не містить відомостей про суму коштів, що підлягають сплаті.

Оригінали накладних, на які посилається ОСОБА_2 в вищенаведеній розписці, або їх належно посвідчені копії, на підтвердження обгрунтованості позовних вимог, суду не надані.

Ст.655 ЦК України передбчено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст.691 ЦК України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов,- за ціною, що визначається відповідно до ст.632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару.

Згідно ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу.

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд встановив наступне:

Витягом із кримінального провадження №0000321 від 08.09.2015 року підтвержується, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис про те, що в період з лютого 2015 року по серпень 2015 року жителька смт.Кельменці, вул.Карпатська, 6 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом обману, зловживаючи довірою жительки смт.Кельменці, вул.Українська, 60 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, заволоділа її майном у вигляді товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться в магазині «Веселка», що в смт.Кельменці, по вул.Сагайдачного, які ОСОБА_2 добровільно передала ОСОБА_3 під реалізацію у вказаному магазині. Правова кваліфікація ст.190 ч.1 КК України. Кримінальне провадження 14.06.2016 року закрито згідно ч.1 ст.284 КПК України (а.с.50).

На а.с.7-46 містяться надані позивачем копії накладних, фактур, виписок із журналів та інших документів, які нібито підтверджують факт передачі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 товарів.

Однак, дані копії не посвідчені відповідно до чинного законодавства, оригінали даних документів позивачем суду не надано, для посвідчення копій, крім того частина із них викладені на італійській мові, без перекладу, внаслідок чого суд вважає їх неналежними і недопустимими доказами.

Копією витягу із кримінального провадження №0000306 від 27.08.2017 року підтверджується, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис про те, що в період часу з 08 години 25.08.2015 року по 08 годину 26.08.2017 року невідома особа, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні торгівельного магазину, що розташований в смт.Кельменці, вул.Сагайдачного, 35в, проникла до окремого приміщення магазину «Усе для дому», який в торгівельному магазині орендує ПП Хаітов ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, звідки таємно викрала документи та гроші. Правова кваліфікація ст.185 ч.1 КК України. Дане кримінальне провадження 30.06.2016 року закрито згідно ч.1 ст.284 КПК України (а.с.49).

Внаслідок даних обставин, суд вважає вищенаведені докази, надані позивачем, неналежними та недопустимими.

На а.с.128-167 містяться надані позивачем роздруківки телефонних розмов, із зазначенням їх дати та часу, мотивуючи, що дані розмови відбувалися між позивачем і відповідачем.

Однак, дані докази зібрані у спосіб, не передбачений діючим законодавством, тому суд не приймає дані роздруківки як належний та допустимий доказ.

На а.с.168-181 містяться надані позивачем фотографії, які не доводять ні факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу, ні вартість переданих позивачем відповідачу товарів по даному договору, ні факт ухилення відповідача від оплати позивачу отриманих товарів, тобто не містять в собі жодної доказової бази.

На а.с.202-206 містяться незрозумілого змісту документи, які, на думку суду, жодної доказової бази не містять.

На а.с.207-234 містяться рахунки-фактури, кошториси, списки матеріалів, які підтверджують факт придбання підприємством «QUEEN SERVICES» на території Італії дезинфікуючих, миючих засобів, засобів для прання, мила, знежирювачів, серветок, розчинників накипу, мочалок, столового приладдя, пластикових сушок для посуду, дезодорантів, зубних паст, піни для ванної, туалетного паперу, таблеток для туалету, відбілювача, запасок для швабри, сміттєвих мішків, туалетного дезодоранту, засобу для миття вікон, засобу для миття підлоги, соляної кислоти, засобів гігієни для дому, дитячих товарів, інших товарів, тобто, в переважній більшості засоби для дезінфекції та прибирання приміщень: 10.07.2015 року на суму 91,01 Євро; 09.07.2015 року на суму 72,51 Євро; 01.06.2015 року на суму 140,13 Євро; 01.07.2015 року на суму 130,09 Євро; 24.07.2015 року на суму 84,29 Євро; 31.03.2015 року на суму 423,2 Євро; 31.07.2015 року на суму 110,31 Євро; 11.05.2015 року на суму 199,19 Євро.

Витягом з Реєстру підприємств №Т111622670 від 24.10.2012 року підтверджується, що ОСОБА_2 з 13.05.2010 року є власником приватного підприємства «QUEEN SERVICES», розташованого в населеному пункті Роццано (ОСОБА_9), вул. Еуропа, №44, індекс 20089, Італія (а.с.192-202). Основним видом діяльності підприємства є очищення та дезінфекція, коди: загальне (не спеціалізоване) прибирання будинків, послуги по боротьбі зі шкідниками.

Позивач не довела в суді належними та допустимими доказами той факт, що саме зазначені в вищеперелічених рахунках-фактурах речі вона продала відповідачу, як і не довела в суді по якій ціні вона їх продала.

Більше того, враховуючи профіль діяльності приватного підприємства, належного ОСОБА_2, є всі підстави вважати, що всі вищеперераховані товари придбані та використані останньою саме для діяльності даного підприємства, а не для передачі ОСОБА_3

Повідомленням експерта Чернівецького Науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру ОСОБА_10 від 30.05.2017 року №538-К підтверджується, що у звязку з ненаданням сторонами оригіналів досліджуваних накладних на відпуск товару (а.с.7-46), виконання ухвали Сокирянського районного суду від 09.03.2017 року про призначення почеркознавчої експертизи, є неможливим (а.с.277, 278).

З дослідженого судом загального зошита, наданого позивачем, вбачається, що на звороті передньої палітурки даного зошита міститься надпис: «ОСОБА_3 в цьому зошиту записуй товар, який отримуєш від мене з Італії. ОСОБА_11.»

При цьому, суд вважає невстановленою ту обставину, що вищевказаний надпис вчинено до передачі позивачем відповідачу даного зошита, оскільки зошит надано суду позивачем, у якої він знаходився.

Даний зошит прономерований, однак відрахунок розпочинається із аркуша 7, а перші аркуші вирвані. В даному зошиті на аркушах 7-13 містяться наступні записи:

●«Прихід 7.02.15 (перелік та ціна товарів на загальну суму 2395,00 (грошова одиниця не зазначена)»,

●«7.02.15 (перелік та ціна товарів на загальну суму 3830,00 (грошова одиниця не зазначена)»,

●«7.02.15. Товар з Італії (перелік та ціна товарів на загальну суму 31129,00 (грошова одиниця не зазначена)»,

●«19.02.15 (перелік та ціна товарів на загальну суму 1750,00 (грошова одиниця не зазначена)»,

●«23.02.15. Товар з Італії (перелік та ціна товарів на загальну суму 23984,00 (грошова одиниця не зазначена)»,

●«1.03.15 (перелік та ціна товарів на загальну суму 25418,00 (грошова одиниця не зазначена)».

●«16.03.15 (перелік та ціна товарів на загальну суму 26961,00 + 2400,00 = 29361,00 (грошова одиниця не зазначена)».

На аркушах 180-195 містяться наступні записи:

●«Розхід закупка товара (перелік, кількість та ціна товару на суму 5716,00 (грошова одиниця не зазначена)»;

●«Товар з Італії кількість та ціна товару на суму 18933,00 (грошова одиниця не зазначена)»;

●«19.02.15 Калинка гроші взяла з виручки кількість та ціна товару на суму 1195,00 (грошова одиниця не зазначена)»;

●«23.02.15. Товар з Італії (кількість та ціна товару на суму 14613,00 (грошова одиниця не зазначена)»;

●«17.03.15 (кількість та ціна товару на суму 8217,30 +1800,00 + 675,00 +240,00 = 10932,30 (грошова одиниця не зазначена)»;

●«Італія товар Євро (кількість та ціна товару без визначення загальної суми)»;

●«Італія (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Італії (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Фірма дитяча (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Італії (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Італії (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з фірми (кількість та ціна товару на загальну суму 245,00 та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Інтернета (кількість та ціна товару на загальну суму 2860,00 і 460,00 та без зазначення грошової одиниці»;

●«Товар з Італії 1.06.15 (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар Італія 6.06.15 (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Італії (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Італії (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Італії (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Італії (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)»;

●«Товар з Італії (Женя) (кількість та ціна товару без визначення загальної суми та без зазначення грошової одиниці)».

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що вищезазначеними доказами не підтверджується ні укладення між сторонами договору купівлі-продажу, ні наявність у відповідача перед позивачем зобовязань по сплаті вартості придбаного товару, які б випливали саме з даного договору, ні право позивача вимагати від відповідача сплату вартості такого товару.

Як встановлено з показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, умисел сторін був направлений на виникнення не оформлених належним чином трудових правовідносин як між власником магазину і всього товару в ньому та найманим працівником, який міг би відповідати за розтрату товару чи коштів у відповідності з трудовим законодавством, відповідно до укладеного договору про повну матеріальну відповідальність.

Однак, дані, дійсні правовідносини між сторонами, оформлені відповідачем в іншій формі, у виді відкриття магазину не на власника товару в ньому ОСОБА_2, а на імя свого чоловіка ОСОБА_7

Таким чином, показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 заперечуються, а іншими доказами не підтверджуються підстави позову: укладення між сторонами усного договору купівлі-продажу, зобовязання за яким нібито відповідач перед позивачем не виконала.

Ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки суд не наділений правом виходити за межу підстав позову, позовні вимоги із зазначених в позовній заяві підстав задоволенню не підлягають, за їх безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу внаслідок невиконання грошового зобовязання відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_12

Повний текст рішення підписано головуючим 08.09.2017 року.