Справа № 452/1763/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/2630/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Струс Л.Б.

секретар Іванова О.І.

З участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4- адвоката Цапар М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - Цапар Мирослави Володимирівни на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області та ОСОБА_4 про визнання нечинним та скасування рішення і визнання недійсним свідоцтва про право власності,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Визнано нечинним та скасовано рішення Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 11 липня 2013 року № 459 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,2076 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1, видане 2 вересня 2013 року ОСОБА_4.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_4-Цапар М.В. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необґрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Стверджує, що позивач не довів суду, які саме перешкоди створює для нього передача у приватну власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки. Позивач посилається на те, що немає заїзду до своєї земельної ділянки, однак не надав суду інформації про те, якою саме земельною ділянкою він користується, документу, який би посвідчував його право на земельну ділянку. Зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що позивач не є суміжним землекористувачем. Вказує на те, що приватизація спірної земельної ділянки є законною та відповідає вимогам чинного земельного законодавства. Технічна документація затверджена у встановленому законом порядку рішенням Воютицької сільської ради №459 від 11 липня 2013 року, а тому на думку апелянта підстав для задоволення позову не було. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідачки ОСОБА_4 адвоката Цапар М.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно д статті 3 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно приписів статті 4 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи та судом встановлено , що рішенням Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 06 липня 2012 року №317 надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1860 га в АДРЕСА_1 ( том 1 а.с.27).

Рішенням Воютицької сільської ради від 11 липня 2013 року №459 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та технічної документації із землеустрою.

Передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,2076 га із земель житлової та громадської забудови Воютицької сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1. ( т.1 а.с.13-41).

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2076 га кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку. ( том 2 а.с.52,53).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції відповідно до вимог статті 212 ЦПК дав належну оцінку зібраним доказам та зазначив у рішенні, що передаючи земельну ділянку у власність ОСОБА_4, виконком Воютицької сільської ради не розмежував цільове призначення земель, а саме землі, які перебувають у користуванні громадян та відповідно до статті 40 Земельного кодексу України передаються у власність громадян або в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених Земельним Кодексом та землі , які є комунальною власністю.

Відповідно до статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальних громад сіл, селищ, міст є комунальною власністю.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів ( майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Згідно приписів ст. ст. 38, 39 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об»єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Із актів комісії по земельних спорах Воютицької сільської Ради судом першої інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 самовільно закрила дорогу шириною 6( шість)метрів між своїм господарством та господарством ОСОБА_7, чим створила перешкоди мешканцям села у користуванні дорогою до їхніх земельних ділянок (паїв).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 зобов»язано не чинити перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у користуванні дорогою - проїздом загального користування шириною 6 (шість) метрів, який розташований між її та ОСОБА_7 присадибними земельними ділянками, що по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 шляхом знесення огорожі, яка загороджує даний проїзд; частини самовільно збудованого сараю та саджанців, які розташовані на проїзді ( том 1 а.с.5-10). Рішення суду перебуває на стадії виконавчого провадження.

Відповідно до статті 61 п.3 ЦПК обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, виконком сільської ради, надаючи дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не врахував зазначених обставин і межі земельної ділянки та її розмір були визначені включно із частиною земельної ділянки, яка є проїздом та яку самочинно захопила ОСОБА_4 Який саме розмір самочинно захопленої ділянки виконкомом не зазначено, а вказується шириною 6 (шість метрів), що унеможливлює суд визнати оскаржувані рішення частково недійсними.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду .

Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, є законним, обґрунтованим.

Підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до статті 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4-адвоката Цапар Мирослави Володимирівни в і д х и л и т и .

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Л.Б.Струс