Справа № 449/1342/13 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/2008/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 і Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (ПрАТ СК «Провідна») на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

19 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, з урахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про стягнення на його користь з ОСОБА_3 23 534,14 грн. заподіяної майнової шкоди на ремонт автомобіля, 5 000 грн. моральної шкоди, 250 грн. витрат на правову допомогу; з ПрАТ СК «Провідна» - 10 541,24 грн. не сплаченого страхового відшкодування, 549,51 грн. пені, 95,22 грн. втрат від інфляції, 129,04 грн. 3% річних, 650 грн. витрат на експертизу, 250 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 20 вересня 2013 року на автодорозі Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів у м.Бібрка біля будинку 27 на вулиці Галицькій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Хонда Сівік, не вибрав безпечної швидкості, не справився з керуванням автомобіля та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем ОСОБА_5 під керуванням ОСОБА_6 Водій ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 1.2, 1.5, 1.10, 27,2.9 Правил дорожнього руху України. Постановою Перемишлянського районного суду від 21 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124,130 КУпАП України. Відповідно до висновку №023-118/13 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 71 142,85 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 47 608,71 грн. Цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до договору обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1459459. 10 жовтня 2013 року він (позивач) подав заяву до цієї страхової компанії про виплату страхового відшкодування. 20 січня 2014 року з вказаною страховою компанією він уклав договір про врегулювання страхового випадку. Відповідно до умов договору страхова компанія зобовязалася виплатити 37 067,47 грн., однак виплата проведена лише 4 лютого 2014 року. Вважає, що умови договору щодо відсутності претензій не є дійсними, оскільки виплати не здійснились згідно договору, якй укладений згідно ч.1ст. 233 ЦК України під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах. Вважає, що у страховика виникла заборгованість в розмірі 10 541,24 грн. - вартість ремонту з врахування зносу 47 608,71 грн. мінус виплачена сума 37 067,47 грн. Стягненню із страховика підлягає пеня в розмірі 549,51 грн. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає стягненню заборгованість з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, а також понесені витрати за проведення експертного авто - товарознавчого дослідження в сумі 650 грн. З ОСОБА_3 підлягає стягненню 23 534,24 грн. - заподіяна майнова шкода, 5 000 грн. - моральна шкода, 250 грн. - витрати на правову допомогу. Просить позов задовольнити.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23 534, 14 грн. майнової шкоди; 2 500 грн. - моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 10 541, 24 грн., страхового відшкодування; 549, 51 грн.; 95, 22 грн.- втрат від інфляції; 129,04 грн.; 650 грн. - витрат на експертизу.

В решті позову відмовлено.

Проведено розподіл судових витнрат.

Рішення оскаржили відповідачі.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що ПрАТ «СК «Провідна» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 37 067,47 грн., що погоджено відповідним договором між позивачем та страховиком. Вважає, що вимога позивача про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та незаконного збагачення за рахунок відповідача. Вказує, що ПрАТ «СК «Провідна», у якій була застрахована його цивільно-правова відповідальність, є належним відповідачем по справі та зобовязана відшкодувати позивачеві витрати в межах страхової суми - 50 000 гривень, а майнова шкода за пошкодження автомобіля становить 47 608, 71 грн.

ПрАТ «СК «Провідна» просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що розмір страхового відшкодування визначається у відповідності до п.30.2 ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП (81 099,15 грн.) та після ДТП (44 031,68 грн.), що становить 37 067,47 грн. Цю суму виплачено позивачу. Вважає безпідставною вимогу позивача щодо стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» 10 541,24 грн. Вказує, що 20 січня 2014 року між позивачем та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір про врегулювання страхового випадку. За умовами цього договору 30 січня 2013 року здійснено перерахування страхового відшкодування в розмірі 37 067,47 грн. Стверджує, що відшкодування шкоди є відповідальністю, а не борговим зобовязанням, що тягне нарахування процентів за користування чужими коштами.

Позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційні скарги відхилити, рішення залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 просить задвольнити апеляційні скарги, в судовому засіданні визнав позов в частині відшкодування 2 500 грн. моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Провідна» належить задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задвольнити частково.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 20 вересня 2013 року о 23 годині 30 хвилин на автодорозі Мукачево-Ів.-Франківськ-Рогатин-Львів, біля будинку № 27 на вулиці Галицькій у м.Бібрка Перемишлянського району Львівської області відбулося зіткнення автомобіля Хонда Сівік, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 з автомобілем ОСОБА_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належав ОСОБА_2, під керуванням водія ОСОБА_6 Внаслідок цієї ДТП автомобілі отримали технічні ушкодження.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 листопада 2013 року ОСОБА_3, зокрема, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (т.1 а.с.15).

Цивільна відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПрАТ «СК «Провідна» згідно договору АС/1459459/1402/13 від 16 травня 2013 року (т.1 а.с.60).

10 жовтня 2013 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування по страховому випадку, що мав місце 21 вересня 2013 року (т.1 а.с.138).

В зазначеній заяві ОСОБА_2 просив страхове відшкодування виплатити через систему «Приват Мані» ПрАТ «КБ «Приватбанк», про що свідчить відмітка позивача в цій заяві та його підпис.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 16 жовтня 2013 року за направленням страхової компанії оцінювач ОСОБА_7 в присутності позивача провів огляд транспортного засобу за результатом якого складено Акт огляду колісного транспортного засобу (КТЗ), в якому були зафіксовані пошкодження автомобіля ОСОБА_5, державний номер ВС 6746 СТ. Акт підписаний і позивачем. На підставі проведеного огляду оцінювачем ОСОБА_7 5 листопада 2013 року складено звіт № PROVID-2 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. У звіті відображено, що ринкова вартість автомобіля ОСОБА_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 81 099,15 грн., а вартість його відновлювального ремонту - 81 670,31 грн. (т.1 а.с.139-150).

20 січня 2014 року ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 склали договір про врегулювання страхового випадку НОМЕР_3 за договором обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наемних транспортних засобів № АС/1459459/1402/13 від 16 травня 2013 року. За умовами цього договору страховик та позивач прийшли до згоди, що розмір страхового відшкодування складає 37 067,47 грн. Страховик виплачує страхове відшкодування у зазначеному розмірі протягом десяти робочих днів з дати набрання чинності цим договором готівкою по системі ОСОБА_8 ВАТ КБ «Прватбанк». Сторони погодили розмір страхового відшкодування та зобовязалися у майбутньому не предявляти фінансових, матеріальних та іншого роду претензій до страховика з питань виплати страхового відшкодування та компенсації інших матеріальних або моральних збитків щодо страхового випадку, який мав місце 21 вересня 2013 року (т.1 а.с.163).

Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у звязку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Вирішуючи спори, повязані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обовязок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини. У разі випадкового заподіяння шкоди, тобто коли зіткнення транспортних засобів є наслідком випадкового збігу обставин, збитки несе потерпілий, оскільки відсутні правові підстави для покладання відповідальності на іншу сторону.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей.

Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.30 вказаного Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниия між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди.

Виходячи з того, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визначена у 81 670,31 грн., що перевищує його ринкову вартість до ДТП (81 099,15 грн.), на виконання вимог ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на замовлення ПрАТ «СК «Провідна» ТзОВ «Сальватор» проведено визначення суми залишків транспортного засобу зазначеного автомобіля (44 031,68 грн.).

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено розмір страхового відшкодування (81 099,15 (вартість КТЗ до ДТП) - 44 031,68 грн. (вартість залишків автомобіля після ДТП) = 37 067,47 грн.). Щодо такої суми страхового відшкодування укладено договір від 20 січня 2014 року.

Встановлено, що ПрАТ «СК «Провідна» 30 січня 2014 року виплатила позивачеві визначену договором від 20 січня 2014 року суму страхового відшкодування у встановлений цим договором строк, що стверджується відомістю № ВПТ-007343 від 29 січня 2014 року (т.1 а.с.151) та платіжним дорученням. Цю обставину не заперечує позивач. Сума страхового відшкодування визначена відповідно до вимог закону. Відтак, позовна вимога про стягнення із ПрАТ «СК «Провідна» в користь позивача 10 541,24 грн. не підлягає до задоволення. Також безпідставною є вимога про стягнення із страховика в користь позивача коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3% річних як відповідальності у звязку порушенням грошового зобовязання, оскільки таке порушення не є доведеним.

Згідно із ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду зобовязаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобовязаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Виходячи з цього, позивач має право на відшкодування витрат за проведення експертизи (дослідження) лише в тому випадку, коли страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Оскільки заява про виплату страхового відшкодування подана позивачем страховику 10 жовтня 2013 року, пошкоджений автомобіль оглянуто оцінювачем 16 жовтня 2013 року, стверджувати про невиконання страховиком вимог ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» немає підстав. З оцінкою, яка проведена за завданням страховика, позивач погодився і вона покладена в основу договору від 20 січня 2014 року. Відтак, доцільність проведення повторної оцінки за заявою позивача 8-22 листопада 2013 року ним не доведена. У звязку із зазначеним вимога про стягнення із страховика в користь позивача 650 грн. за проведення додаткової оцінки є безпідставною.

Є встановленим, що після ДТП позивач відчужив пошкоджений автомобіль. За яку суму коштів відчужено автомобіль позивач не повідомив. Докази про відновлення цього автомобіля позивачем та того, що страхова виплата є недостатньою для повного відшкодування шкоди відсутні. Відтак, позовна вимога про стягнення з ОСОБА_3 23 534, 14 грн. до задоволення не підлягає за недоведеністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3, який частково визнав позов, позивачу було завдано моральної шкоди. Ця шкода полягала у тому, що в ДТП, учасником якого був позивач, пошкоджено належне йому майно. Належними та допустимии доказами стверджено, що позивач був позбавлений можливості після ДТП користуватися належним йому майном, зокрема, не мав можливості використовувати транспорт для лікування його дитини, яка перенесла операцію. Дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, колегія суддів прийшла до висновку, що в користь позивача з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-ргі/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

При стягненні витрат на правову допомогу належить враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 5 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 42, 56 ЦІІК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.З ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Встановлено, що позивачем сплачено за складання позовної заяви адвокатові 500 грн., що стверджється квитанцією до прибуткового касового ордера (т.1 а.с.7).

Виходячи з позовних вимог та вимог ст. 88 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача підлягають стягненню 250 грн. на правову допомогу і 229,40 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 303, п.1, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,309, 313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 5 000 (пять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, 250 грн. на правову допомогу і 229,40 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення в його користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 10 541,24 грн. несплаченого страхового відшкодування, 549,51 грн. пені, 95,22 грн. втрат у звязку з інфляцією, 129,04 грн. - 3% річних, 650 грн. витрат на експертизу та 250 грн. на правову допомогу, - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: