Ухвала

Іменем України

23 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов І-ІІІ ступенів, треті особи: ОСОБА_3, виконавчий комітет Львівської міської ради, про заборону чинити перешкоди у користуванні приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником - ОСОБА_4, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення профспілкових зборів середньої загальноосвітньої школи № 35 Львівського міськвиконкому, правонаступником якої є відповідач, від 19 жовтня 1976 року на сім'ю його дружини ОСОБА_3 надано для проживання приміщення площею 29,8 кв.м в будівлі школи по АДРЕСА_1 З 01 листопада 1995 року позивача прийнято на роботу сторожем до вказаної школи. Позивач проживає в приміщенні, яке є його єдиним житлом. Листом від 01 вересня 2016 року адміністрація школи повідомила позивачеві про відсутність намірів продовжувати дію договору найму житла та необхідність виселення з приміщення у строк до 31 грудня 2016 року.

Враховуючи викладене, позивач просив заборонити відповідачеві перешкоджати йому користуватися приміщенням площею 29,8 кв.м, яке розташовано в будівлі Львівської середньої загальноосвітньої шкоди східних мов І-ІІІ ступенів по АДРЕСА_1

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що спірне приміщення рішенням виконкому Львівської міської ради не визнавалось житловим та йому не надавався статус службового житла, а також не приймалося спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету про надання приміщення, як житлового приміщення, не видавався спеціальний ордер на вселення у спірне приміщення, як у службове житло. Крім того, позивач та члени його сім'ї у спірне приміщення, як в житлове приміщення, в порядку, передбаченому житловим законодавством, не вселялись.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова