Справа № 468/880/17-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.09.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участі секретаря - Цегельник Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту (треті особи: ОСОБА_2 та Інгульський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про відповідачів про звільнення майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, з-під арешту. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_2 05.02.2007 року було укладено кредитний договір № 8МС/2007, за яким позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 10000,00 доларів США. На забезпечення виконання кредитного договору 05.02.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач в забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору передав позивачу в іпотеку належну йому на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

05.02.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 була накладена заборона відчуження предмету іпотеки. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.09.2013 року було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі від імені іпотекодавці.

Державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження: ВП № 36418151 від 02.12.2013 року та накладено арешт на належний відповідачу предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_2

Посилаючись на те, що позивач має в іпотеці квартиру як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, але оскільки на іпотечне майно накладено арешт, тому позивач не може скористатися своїм правом іпотекодержателя, в зв'язку з чим вимушений звернутися з позовом до суду.

У зв'язку з цим, позивач просив звільнити належну відповідачу ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, а також заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням позивача прав іпотекодержателя щодо вказаної квартири.

Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (відповідач не отримав поштові відправлення через відсутність за адресою, вказаною в позові та за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не з'явилася, про час слухання справи повідомлялася належним рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням за адресою, вказаною в позовній заяві. До суду не надійшло заперечень проти позову.

Третя особа Інгульський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області не забезпечив явку в судове засідання свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, будь-яких заяв від нього не надходило, додаткових відомостей, витребуваних судом, до суду не надав.

З огляду на те, що сторони вважаються такими, що належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору № 8МС/2007 від 05.02.2007 року; копію графіку-додатку № 1 до кредитного договору № 8МС/2007 від 05.02.2007 року; копію іпотечного договору від 05.02.2007 року; копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 01.06.2017 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.09.2013 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2007 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриватБанк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 8МС/2007, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 02.02.2012 р. В забезпечення виконання кредитного договору 05.02.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач в забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору передав позивачу в іпотеку належну йому на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Обтяження було зареєстроване у відповідному реєстрі 05.02.2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору № 8МС/2007 від 05.02.2007 року в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 08.05.2013 року становила 7175,42 дол. США, що еквівалентно 57331,175 грн., що значно перевищує вартість предмету іпотеки, яка на дату укладення іпотечного договору складала 49237,50 гривень.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8МС/2007 від 05.02.2007 року, укладеним з ПАТ КБ "ПриватБанк", звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_3, яка належить на праві власності ОСОБА_1. Вказаним рішенням позивачу надано право продажу квартири від свого імені.

В подальшому державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 36418151 від 02.12.2013 року було накладено арешт на належне відповідачу нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

Зазначене перешкоджає позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8МС/2007 від 05.02.2007 року.

Згідно зі ст. 3, 7, 12, Закону України "Про іпотеку", іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що право іпотеки виникло у позивача до винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на предмет іпотеки за іншими виконавчими провадженнями та вартість предмета іпотеки не перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю, суд, приходить до висновку про необхідність звільнення з-під арешту вказаного в позові квартири, що був накладений державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 36418151 від 02.12.2013.

Що стосується вимог позивача про заборону органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням позивача прав іпотекодержателя щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_3, оскільки позивачем не доведено фактів порушення його прав в майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 61; 214; 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт з квартири загальною площею 60,4 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_1, накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №36418151 від 02.12.2013 року.

В частині задоволення вимог про заборону органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням позивача прав іпотекодержателя щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" 2400 (дві тисячі чотириста) гривень в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем та третіми особами апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

суддя: