Справа № 342/729/17
Провадження № 2/342/538/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, ринковою вартістю 192444 гривень, що знаходиться по АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_11 року помер чоловік позивача - ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації актів про смерть Олієво-Королівської сільської ради зроблено відповідний актовий запис за № 23. ІНФОРМАЦІЯ_12 року померла матір позивача - ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації актів про смерть Олієво-Королівської сільської ради зроблено відповідний актовий запис за № 7. ОСОБА_5 являлася головою колгоспного двору по АДРЕСА_2 що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, яке видане 15.09.1988 року Городенківським районним виконавчим комітетом на підставі рішення Городенківської районної Ради народних депутатів №134 від 13.07.1988 року та зареєстроване в Коломийському БТІ під реєстровим номером 292. На час ліквідації колгоспних дворів 15.04.1991 року в господарстві по АДРЕСА_3 були зареєстровані та фактично проживали ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується довідкою Олієво-Королівської сільської ради № 509 від 14.07.2017 року. Письмового заповіту матір позивача не склала. Поховання матері та чоловіка проводилося ОСОБА_1 З моменту свого народження позивач проживала разом з батьками, вони вели спільне господарство. А тому при житті батьки неодноразово говорили про те, що заповідають все належне майно своїй дочці ОСОБА_1, в тому числі і вищезазначений житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_4 Після смерті чоловіка та матері позивача відкрилася спадщина на будинковолодіння по АДРЕСА_4 Позивач відповідно до ЦК України фактично прийняла дану спадщину, вступила у володіння та управління спадковим будинковолодінням, а саме проживала разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, підтримує дане господарство в належному стані, обробляє земельну ділянку для обслуговування даного господарства розміром 0,13 га., сплачує податки та страховки, оплачує комунальні послуги, проводила поточні ремонти в будинку. Виготовила технічний паспорт на будинок. Однак, ОСОБА_1 не взмозі оформити свої спадкові права, оскільки нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори не може видати їй як спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_5 у зв'язку з тим, що свідоцтво на право власності на житловий будинок видане на голову колгоспного двору покійну ОСОБА_5, і кожному члену колгоспного двору, які проживали у господарстві станом на 15.04.1991 року належить відповідна частка житлового будинку. В зв'язку із цим нотаріус рекомендував позивачу звернутися із позовною заявою до суду.

В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідачі позовні вимоги визнають.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 15.09.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів №134 від 13.07.1988 року слідує, що в цілому домолодіння, що складається із житлового будинку, господарських будівель, споруд, який розташований в АДРЕСА_6 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5.

Згідно довідок № 516 від 18.07.2017 року, № 523 від 21.07.2017 року, виданих виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що головою колгоспного двору, що в АДРЕСА_7 була ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 8084 від 30.05.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 292 зареєстровано, що власником майна, розташованого в АДРЕСА_8 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 15.09.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988 р. є ОСОБА_5 (голова колгоспного двору).

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_9 складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «І», побудованого 1989 р., загальною площею 101,1 кв.м., житловою площею 74,4 кв.м., літньої кухні, стодоли, 2 навісів, 3 сараїв, стайні, 3 комор, вбиральні, криниці, огорожі. Інвентаризаційна вартість становить 192444 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно довідки № 509 від 14.07.2017 року, виданої виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради встановлено, що в будинковолодінні, що в АДРЕСА_10 станом на 15.04.1991 року були зареєстровані за місцем проживання та фактично проживали слідуючі особи: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 - власник; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 - зять; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 - внучка.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги визнає в повному об'ємі, що стверджено поданою до суду заявою.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відкрилась спадщина. Померлі заповіту не вчиняли.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 12.09.1959 р. стверджено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_5. ОСОБА_6 після укладення шлюбу 24.02.1968 року з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 змінила прізвище "ОСОБА_6" на "ОСОБА_6", що стверджено копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5

Як слідує з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_6, ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги в рівних частках, після смерті ОСОБА_4 є його донька - ОСОБА_2 (відповідач) та дружина - ОСОБА_1 (позивач).

Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_4, передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Донька спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги визнає в повному об'ємі, що стверджено поданою до суду заявою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є її донька - ОСОБА_1 (позивач).

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_5, оскільки на день її смерті разом із нею проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_11, про що свідчить довідка № 518 від 18.07.2017 року, видана виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 1361/02-31 від 18.07.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 року на житловий будинок АДРЕСА_12 оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки № 517 від 18.07.2017 року, виданої виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради слідує, що за житловим будинком, що в АДРЕСА_10 закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,13 га.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_13 однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_13 визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 346-347, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.