Справа № 161/5751/17 Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/773/823/17 Категорія: 53 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар - Галицька І.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

пр-ка позивача - ОСОБА_2,

пр-ків відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» про визнання незаконними і скасування наказів та поновлення на роботі за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача - Державного професійно-технічного закладу «Луцьке вище професійне училище» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

10 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 01 квітня 2014 року по 01 квітня 2017 року він працював на посаді заступника директора Державного професійно - технічного навчального закладу (ДПТНЗ) «Луцьке вище професійне училище» із навчально-виховної роботи.

У лютому 2017 року він звернувся до директора навчального закладу із заявою про переведення його на постійне місце роботи на цій же посаді, ураховуючи, що контракти із ним укладалися двічі.

Однак, наказом відповідача № 42-к від 22.03.2017 року йому продовжено роботу по контракту з 02 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року. У частині продовження контракту на три місяці він не погодився, оскільки попередній контракт за таких же умов було з ним укладено на два роки. Також вважає, що має право працювати постійно.

Наказом від 31 березня 2017 року його звільнено у зв'язку із закінченням контракту.

Враховуючи наведене, просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 31 березня 2017 року за № 49-к про його звільнення із посади заступника директора з навчально-виховної роботи; визнати незаконним наказ відповідача від 22 березня 2017 року за № 42-к в частині зазначення строку контракту три місяці; поновити його на посаді заступника директора ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» з навчально-виховної роботи з 01 квітня 2017 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» від 31 березня 2017 року за № 49-к про звільнення ОСОБА_1 із посади заступника директора з навчально-виховної роботи.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» з навчально-виховної роботи з 01 квітня 2017 року та допущено до негайного виконання рішення суду в цій частині.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з Державного професійно - технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» в дохід держави 1280 грн. судового збору.

Додатковим рішенням суду від 08 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати це рішення у частині відмови у позові та ухвалити в цій частині нове рішення - про задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення у частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення - про відмову в позові.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у відповідача на різних посадах, а з 01.04.2014 року - на посаді заступника директора із навчально-виховної роботи: по першому контракту з 01.04.2014 року по 01.04.2015 року та по наступному контракту з 01.04.2015 року по 01.04.2017 року, що стверджується записами із копії трудової книжки позивача серії БТ-1 № 8301768 (а.с.9-10).

Пунктом 4.3 контракту від 02.03.2015 року передбачено, що протягом двох останніх місяців строку дії контракту сторони можуть укласти угоду про продовження дії контракту на новий строк. Якщо така угода до дня закінчення дії контракту не буде укладена, контракт вважається припиненим (а.с.24-26).

24.02.2017 року позивач подав заяву про переведення його на зайняту посаду на постійне місце роботи (а.с.23).

Наказом відповідача № 42-к від 22.03.2017 року, із яким позивач не погодився, йому продовжено роботу по контракту з 02.04.2017 року по 30.06.2017 року. Підставою зазначено заяву позивача (а.с.27).

Наступним наказом відповідача № 49-к від 31.03.2017 року позивача із цього ж числа звільнено із займаної посади у зв'язку із закінченням строку дії контракту (а.с.28).

Трудові відносини у системі професійно-технічної освіти регулюються законодавством України про працю, Законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною 3 статті 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Отже, дана правова норма не містить імперативного припису щодо обов'язковості укладення із указаними категоріями працівників саме контракту, а навпаки, передбачена альтернатива - або укладення трудового договору, або укладення контракту.

Крім того, пунктом 4.8 Статуту відповідача також передбачено, що педагогічні працівники ВПУ працевлаштовуються шляхом укладання з ними трудового договору, в тому числі і контракту згідно із законодавством України (а.с.20).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.20 Закону України «Про освіту» контракти укладаються лише із керівниками навчальних закладів.

Таким чином, діюче законодавство не містить вимоги щодо укладення трудового договору у вигляді лише контракту при зайнятті посади заступника директора з навчально-виховної роботи, яку займав позивач.

Відповідно до ч.2 ст.39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

А згідно ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Жодних належних та допустимих доказів, які б стверджували про неможливість укладення із позивачем трудових відносин на невизначений строк - відповідач не надав.

Крім того, у суді апеляційної інстанції встановлено, що працевлаштування на посаду заступника директора училища лише шляхом укладення контракту - це є власна вимога самого директора, яка не передбачена не тільки нормами законодавства, а й будь-якими внутрішніми рішеннями відповідача.

Також, звільняючи позивача із 31.03.2017 року, відповідачем порушено вимоги ч.5 ст.241-1 КЗпП України, яка визначає, що коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Звільняючи позивача із посиланням на закінчення строку дії контракту, який укладено по 01.04.2017 року, відповідач безпідставно застосував не наступний, а попередній найближчий робочий день, пов'язаний із вихідним.

Крім того, відповідач фактично залишив без вирішення заяву позивача про переведення його на постійне місце роботи.

Вище наведені обставини спростовують покликання відповідача в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом фактично проти волі обох сторін примушено їх до виконання трудових відносин.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність поновлення позивача на попередній посаді, оскільки факт його незгоди із наказом про продовження дії контракту і за наявності поданої ним заяви про працевлаштування на постійне місце роботи не може бути підставою для звільнення всупереч нормам чинного законодавства.

Також не підлягає до задоволення апеляційна скарга позивача про скасування рішення в частині відмови у позові, оскільки ним оспорено наказ відповідача № 42-к від 22.03.2017 року не в цілому, а лише в частині зазначення строку контракту три місяці.

За загальним правилом контракт - це особлива форма трудового договору, який має обов'язково містити у собі строк дії (ч.3 ст.21 КЗпП України). Безстроковий трудовий договір у формі контракту не укладається.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційних скарг спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскарженого рішення, ухваленого із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача - Державного професійно-технічного закладу «Луцьке вище професійне училище» відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді