АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1761/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБородійчука В. Г., Карпенко О. В.
при секретаріПавроз Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2017 року у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

30 травня 2017 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.08.2015р. ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали договір № 120236730 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше». Згідно п.1.1 договору, клієнт бере участь в системі «ПлатиПізніше», зокрема отримує товар (послугу) від постачальника (ФОП) - учасника системи «ПлатиПізніше» на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування «ПлатиПізніше», а постачальник зобов`язується забезпечити передачу товарів (надання послуг) клієнту, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом фінансування. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг - центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»).

Згідно вказаних умов договору відповідачу ОСОБА_6 передано в оренду на умовах лізингу «Телефон мобільний Samsung Galaxy s6 Edge SM-G925 Green (далі товар), встановленою вартістю 30 662.00 грн. Передача товару відповідачу була засвідчена підписом відповідача ОСОБА_6 на договорі.

Відповідно до п.3.1 договору, клієнт сплачує платежі згідно з умовами Пакету фінансування та цим договором. Якщо в Пакеті фінансування не вказано інше, клієнт сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця (гривні). Платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): 10%, що становить 3066,20 грн.; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 3066,20 грн.; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань договором.

Також, згідно з п.п.1.1, 1.3 договору про участь постачальника в системі «ПлатиПізніше» № від 20.11.2014 р. всі права вимоги до відповідача ОСОБА_6, що випливають з умов договору були відступлені ФОП ОСОБА_8 на користь позивача в момент підписання договору - 27.08.2015 р.

Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно із п.1.1 договору, а також умов на першій сторінці договору.

Незважаючи на обов`язок своєчасно та в розмірі, згідно умов пакету фінансування, сплачувати місячні платежі за договором, відповідач ОСОБА_6 за весь період дії договору сплатив : 27.08.2015р. - 3066,20 грн. (платіж при отриманні товарів); 03.02.2016 р. - 1690,00 грн.; 15.03.2016 р. - 450,00 грн.; 28.03.2016 р. - 119,59 грн.; 29.03.2016 р. - 494,02 грн.; 29.04.2016 р. - 4000,00 грн.; 03.06.2016 р. - 4000 грн.

Згідно п.8.3 договору передбачено , що у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. На день подання позову, заборгованість відповідача ОСОБА_6 становить 63755,05 грн., з яких сума боргу за основним зобов`язанням - 27595,80 грн., сума неустойки - 36159,25 грн.

Таким чином, позивач, посилаючись на ст.ст. 11, 629, 526, 612, 546, 549, 552 ЦК України просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість в розмірі 63755,05 грн., та стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2017 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість за договором від 27.08.2015 р. в розмірі 60710 грн. 76 коп., та судовий збір в розмірі 1600 грн., а всього - 62310 грн. 76 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення суду. Апелянт вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції взяв за основу розрахунок позивача, арифметично не перевірив при цьому правильність суми основного боргу та суми штрафних санкцій - неустойки. В результаті чого, посилається апелянт, суд не встановив дійсної заборгованості та допустив подвійне стягнення з відповідача значно завищених штрафних санкцій та стягнення за основним зобов`язанням. Апелянт просить ухвалити нове рішення по справі, яким врахувати здійснені ОСОБА_6 платежі в рахунок погашення боргу за основним зобов`язанням та зменшити суму неустойки за договором у відповідності до засад справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права. Судові витрати стягнути у передбаченому законом розмірі та на підставі наявних у справі, підтверджуючих витрати платіжних документів.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення .

Представник позивача, подавши заперечення на апеляційну скаргу, зазначив, що просить розгляд апеляційної скарги проводити без участі представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, дійшов висновку, що за рахунок того, що кошти за договором за придбаний товар в належному розмірі відповідачем сплачено не було, то основний борг та неустойка підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, тому задовольнив вимоги позивача частково.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 27.08.2015 року ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали договір № 120236730 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше».

Згідно даних п.1.1 договору, клієнт бере участь в системі Плати Пізніше, зокрема, - отримує товар (послугу) від постачальника (ФОП ОСОБА_8.) - учасника системи Плати Пізніше на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування Плати Пізніше, а постачальник зобов`язується забезпечити передачу товарів (надання послуг) клієнту, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом фінансування. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центра, яким є ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп».

Відповідно до п.1.2 договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається Правилами отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше в редакції згідно Наказу № 1 від 13.03.2015 року, які є невід`ємною частиною цього договору. Копія Правил надається клієнту в електронному вигляді на веб-сайті.

Пунктом 2.1 договору визначено, що умови, за якими товари (послуги) надаються клієнту, визначаються обраним клієнтом пакетом фінансування, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно із п.2.2 договору передбачено, що передання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта на договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації.

Згідно вказаних умов договору відповідачу ОСОБА_6 передано в оренду на умовах лізингу телефон мобільний Samsung Galaxy S6 Edge SM-G925 Green, вартістю 30662 грн. 00 коп. Передача товару відповідачу ОСОБА_6 засвідчена його підписом на договорі.

Відповідно даних п.3.1 договору, клієнт сплачує платежі згідно з умовами Пакету фінансування та цим договором. Якщо в Пакеті фінансування не вказано інше, клієнт сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця (гривні).

Платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): 10%, що становить 3066,20 грн.; кількість місячних платежів (крім першого) - 9 ; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 3066,20 грн.; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором.

Також, згідно з п.п.1.1, 1.3 договору про участь постачальника в системі Плати Пізніше № від 20.11.2014 р. всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору, були відступлені ФОП ОСОБА_8 на користь позивача в момент підписання договору - 27.08.2015 р.

Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно із п.1.1 договору, а також умов на першій сторінці договору.

Незважаючи на обов`язок своєчасно та в розмірі, згідно умов пакету фінансування, сплачувати місячні платежі за договором, відповідач ОСОБА_6 за весь період дії договору сплатив: 27.08.2015 р. - 3066,20 грн. (платіж при отриманні товарів); 03.02.2016 р. - 1690,00 грн.; 15.03.2016 р. - 450,00 грн.; 28.03.2016р. - 119,59 грн.; 29.03.2016 р. - 494,02 грн.; 29.04.2016 р. - 4000,00 грн.; 03.06.2016 р. - 4000 грн.

Зазначені платежі відповідачем ОСОБА_6 та його представником визнаються та позивачем підтверджені.

Як встановлено ст. 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутнітності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з п.8.3 договору, у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку боргу на день подання позову, заборгованість відповідача ОСОБА_6 становить 63755,05грн., з яких : сума боргу за основним зобов 'язанням - 27595,80 грн. та сума неустойки - 36159,25 грн.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо заяви про застосування строку позовної давності, яка підлягає частковому задоволенню.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ст. 256 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (стаття 258 ЦК).

Як передбачено нормами ч. ч.1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За нормами частин 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що позовна заява направлена до суду позивачем 25.05.2017 р. (поштове відправлення, опис цінного листа) та надійшла до суду 30.05.2017 р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (додаток № 2 до позовної заяви), неустойка нарахована за період з 20.10.2015 р. по 20.06.2017 р. в розмірі 46912,86 грн. При цьому, неустойка в розмірі 10753,61 грн. відповідачем була сплачена і борг по неустойці позивачем визначено в розмірі 3 6159,25 грн.

Оскільки станом на час розгляду справи відповідачем ОСОБА_6 не сплачено заборгованість в повному обсязі, що ним не заперечується, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає неустойка в розмірі 33114 грн. 96 коп. - в межах річного строку позовної давності, за період часу з 20.06.2017 р. по 20.06.2016 р. (2759,58 грн. х 12 місяців = 33114,96 грн.). В частині позовних вимог про стягнення неустойки в розмірі 3044,29грн. вірно відмовлено судом першої інстанції, з чим погоджуєтьтся колегія суддів.

Доводи апелянта щодо зменшення розміру неустойки судом є безпідставними, оскільки колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи із обставин справи, та наявних у справі доказів, заявлених вимог в суді першої інстанції. Посилання апелянта, що нарахована сума неустойки є завищеною та не відповідає засадам розумності і справедливості, добросовістності є безпідставними та спростовуються висновками суду, яким дана належна оцінка в рішенні, тому не підлягають задоволенню колегією суддів.

З огляду на викладене, є необґрунтованими та безпідставними посилання представника відповідача - апелянта на те, що строки позовної давності слід застосувати до вимог про стягнення всього розміру боргу по неустойці і, відповідно в цій частині відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відхиляються колегією суддів.

Інших доводів, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду, передбачених ст. 309 ЦПК України , апеляційна скарга не містить.

Враховуючи належність, допустимість, достовірність зібраних та досліджених в ході судового розгляду справи доказів, їх достатній і взаємний зв'язок в сукупності, а також виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові щодо вимог апелянта.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення, яке слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2017 року у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :