Справа № 569/3599/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017 м. Рівне Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача адвоката Шевчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2017 року і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 серпня 2004 року уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час її спільне проживання з відповідачем припинено, а у провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за її позовом про розірвання шлюбу. Малолітня дочка ОСОБА_6 проживає разом з нею і відповідач коштів на утримання дитини не надає. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, інших утриманців не має, вважає, що він спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини свого заробітку.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково.

На заперечення позовних вимог посилається на неправдивість тверджень позивача щодо його неучасті в утриманні дитини. Вказує на те, що щомісячно надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі біля 1000 грн та, крім того, сам витрачає певні кошти при особистих зустрічах з дитиною, з якою зустрічається 2-3 рази на тиждень. Не заперечуючи необхідності сплати аліментів на утримання дочки, погоджується на сплату їх у розмірі 1/5 частини свого заробітку.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що сторони з 08 серпня 2004 року перебувалить у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час сторони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Малолітня дочка сторін ОСОБА_6 проживає разом з позивачем.

Судом встановлено, що відповідач надає позивачу певну матеріальну допомогу на утримання дочки, однак між сторонами не досягнуто домовленості про участь відповідача в утриманні дитини.

Приймаючи до уваги, що дитина проживає з матір'ю, суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання.

Судом також встановлено, що на теперішній час відповідач належної матеріальної допомоги позивачу на утримання дочки, яка проживає разом з нею, в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно статті 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1689 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, з 01 травня 2017 року - 1777 гривень, а з 01 грудня 2017 року - 1860 гривень.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов'язком батьків, тобто матері та батька.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України в редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Як слідує з довідки про доходи від 12 червня 2017 року відповідач ОСОБА_4 працює на посаді заступника начальника відділення поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області і його середньомісячний заробіток за період січень-травень 2017 року склав 10845,97 грн (54229,87 грн : 5).

Враховуючи встановлені по справі обставини, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на утримання дочки ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, що на теперішній час становить приблизно 2700 грн, та визнає вказаний розмір аліментів розумним і справедливими.

У своїх заперечення щодо розміру аліментів відповідач посилається на те, що на його утриманні перебуває батько-інвалід, а також на значні витрати, пов'язані з його роботою в смт.Демидівка (витрати на щоденний проїзд з міста Рівного і назад та інші витрати, пов'язані з проходженням служби не за місцем проживання).

Заперечення відповідача у цій частині суд до уваги не приймає.

Згідно вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження зазначених витрат відповідач жодних належних доказів суду не надав.

З наданої відповідачем виписки по картковому рахунку та особистих документів ОСОБА_8 слідує, що батько відповідача є пенсіонером, інвалідом 2-ї групи, постраждалим від Чорнобильської катастрофі (категорія 1) та отримує пенсію у розмірі 3608 грн. З довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Рівненській області від 27 червня 2017 року № 783 слідує лише те, що відповідачу, як заступнику начальника Демидівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП у Рівненській області з 07 листопада 2015 року по 14 червня 2017 року не відшкодовувалися витрати на відрядження (витрати на найм житлового приміщення, проїзд, харчування, тощо) у зв'язку з відсутністю в УФЗБО ГУНП підтверджуючих документів щодо перебування відповідача у відрядженні.

Таким чином, надані відповідачем докази не містять будь-яких відомостей ні щодо витрат, пов'язаних з утриманням батька-інваліда, ні щодо витрат, пов'язаних з його роботою, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги при вирішенні спору.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2017 року і до повноліття дитини.

Рiшення в частинi стягнення алiментiв у межах суми платежу за один місяць пiдлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі 11 вересня 2017 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь