АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської A.Л., боржник ОСОБА_1,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської A.Л., боржник ОСОБА_1, в якому просив: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської A.JL в частині винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без його прийняття до виконання від 16.05.2017 року; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 752/13032/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 37 666 649,08 гривен, виданий Голосіївським районним судом міста Києва 20 квітня 2017 року.

Скаргу обґрунтовував тим, що 20 квітня 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 752/13032/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 37 666 649,08 гривень.

16 травня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської A.Л. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, з посиланням на те, що у пред'явленому на виконання виконавчому листі не зазначено прізвище та ім'я посадової особи, яка видала його.

Справа № 752/11304/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8890/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Скаржник зазначає, що у виконавчому листі № 752/13032/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 37 666 649,08 гривен виданому Голосіївським районним судом міста Києва 20 квітня 2017 року зазначено що виконавчий лист видано за підписом судді Голосіївського районного суду міста Києва Чередніченко Н.П., у зв'язку з чим дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської A.Л. є неправомірними.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року скаргу задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник боржника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою залишити скаргу без розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що скаржник пропустив строк для звернення зі скаргою, передбачений положенням ст.385 ЦПК України, та не просив його поновити.

Крім того, на думку апелянта, суд незаконно зобов'язав державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки таким чином фактично взяв на себе функції держаного виконавця, так як питання відкриття виконавчого провадження входить виключно до компетенції останнього, а не суду.

Представники скаржника - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників скаржника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з матеріалів виконавчого листа № 752/13032/16-ц виданого Голосіївським районним судом міста Києва 20 квітня 2017 року № 752/13032/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 37 666 649,08 гривень вбачається, що останній видано за підписом судді Чередніченко Н.П., що свідчить про безпідставність твердження державного виконавця на відсутність у виконавчому листі прізвища, та ім'я посадової особи яка його видала, що є підставою для визнання неправомірними в цій частині дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких невідповідностей виконавчого документа статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» не міститься, а зазначене державним виконавцем твердження про відсутність у виконавчому документі прізвища та ім'я посадової особи яка його видала є його - державного виконавця особистою суб'єктивною думкою, що безумовно не береться судом до уваги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Суд правильно послався на те, що відповідно до п. З ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що була чинна на момент винесення оскаржуваної постанови), у виконавчому документі зазначаються повне найменування(для юридичних осіб) або ім'я(прізвище, власне ім'я по батькові за наявності)(для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження(для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування(для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності(для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності(для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи(для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

З матеріалів виконавчого листа № 752/13032/16-ц виданого Голосіївським районним судом міста Києва 20 квітня 2017 року № 752/13032/16-ц про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 37666649.08 гривен вбачається, що останній видано за підписом судді Чередніченко Н.П., що свідчить про безпідставність твердження державного виконавця на відсутність у виконавчому листі прізвища, та ім'я посадової особи яка його видала, що є підставою для визнання неправомірними в цій частині дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що скаржник пропустив строк для звернення зі скаргою, передбачений положенням ст.385 ЦПК України, та не просив його поновити, виходячи з наступного.

Так, відповідно ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Скаржник у свої скарзі вказував про те, що повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 16.05.2017р. було отримано ним засобами поштового зв'язку 30.05.2017р.

Зі скаргою до суду він звернувся 01.06.2017р., тобто у строк передбачений положенням ч.1 ст. 385 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу й доводи про те, що суд незаконно зобов'язав державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки таким чином фактично взяв на себе функції держаного виконавця.

Так, відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Наведеною нормою процесуального законодавства, суд надано право зобов'язати державного виконавця вчинити дії, які він повинен був вчинити, проте неправомірно не вчинив, а тому доводи апелянта є безпідставними.

Інших доводів щодо незаконності ухвали суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року колегія суддів вважає обґрунтованою та такою, що постановлена з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді