Справа № 486/647/17
Провадження № 2/486/469/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі - Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: державний нотаріус Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Лобова Ольга Миколаївна, про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 17 вересня 2005 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_5 усиновив її доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу ОСОБА_5 за її згодою 22.08.2007 р. уклав кредитний договір з ЗАТ КБ «ПриватБанк» про надання кредиту в сумі 22 000 доларів США на придбання квартири. 23.08.2007 р. ОСОБА_5 придбав у спільну сумісну власність подружжя квартиру АДРЕСА_1 та передав її в іпотеку вказаному банку. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.05.2014 р. шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер. Вищевказаний кредит повністю погашено та іпотеку припинено. Після розірвання шлюбу вона з ОСОБА_5 не встигли поділити квартиру, оскільки останній хворів. За життя ОСОБА_5 заповів дану квартиру своєму батьку - ОСОБА_2, хоча їй та спадкодавцю належить по 1/2 частці спірної квартири, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права на ? частку даної квартири. Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину даної квартири, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 640 гривень.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, однак позивач надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі, дана заява також підписана її представником.

Відповідач не з'явився в судове засідання, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі.

Державний нотаріус Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Лобова О.М. також не з'явилася в судове засідання, однак надіслала до суду листа, в якому вказала, що позовні вимоги позивача підтримує та просить розглянути справу без її участі.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з 17 вересня 2005 року перебувала у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, Україна, актовий запис № 248, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а. с. № 6).

За час шлюбу ОСОБА_5 за згодою позивача 22.08.2007 р. уклав кредитний договір з ЗАТ КБ «ПриватБанк» про надання кредиту в сумі 22 000 доларів США на придбання квартири.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.08.2007 р., посвідченому приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1 та в забезпечення виконання ним зобов'язань за вказаним кредитним договором передав дане житло в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. № 14-16, 17, 18). Даний кредит повністю погашено та іпотеку припинено.

В п. 6 даного договору купівлі-продажу квартири від 23.08.2007 р. покупець засвідчив, що придбаває дану квартиру у спільну сумісну власність подружжя, дружина покупця - ОСОБА_1 на укладення цього договору надала свою згоду, висловлену у формі заяви, справжність підпису на якій засвідчена нотаріально (а. с. № 17).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 (а. с. № 19).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.05.2014 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано, рішення суду набрало законної сили 27.06.2014 р. (а. с. № 8).

Як вказала в позовній заяві позивач, після розірвання шлюбу вони не встигли поділити майно подружжя - квартиру, оскільки ОСОБА_5 хворів.

23.12.2015 р. ОСОБА_5 був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Лобовою О.М., в якому заповів квартиру АДРЕСА_1 батьку - ОСОБА_2 (а. с. № 10).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер (а. с. № 9).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.03.2017 р. ОСОБА_2 отримав у спадщину 3/8 часток чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а. с. № 12).

Згідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку від 31.03.2017 р. дочка спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, отримала у спадщину 1/8 частку вказаної квартири (а. с. № 13).

В даний час позивач звернулася до суду з даним позовом для захисту свого права на ? частку даної квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши та оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи позиції сторін та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тож, квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними (ч. 1 ст. 70 СК україни).

Таким чином, при поділі вищевказаної квартири, яка є об?єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, розмір їх часток в даному майні є рівними.

Ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» та ст. 391 ЦК України власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод, пов'язаних з володінням, розпорядженням і використанням власністю.

Відповідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 640 гривень (а. с. № 1).

А тому, на підставі викладеного та керуючись ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, ст. 48 Закону України «Про власність», ст. 391 ЦК України, Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 179, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: державний нотаріус Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Лобова Ольга Миколаївна, про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартири, задовольнити в повному обсязі.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін