Справа № 362/780/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/4225/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 05.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Журби С.О., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс», Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з ТОВ «Автосервіс» на її користь матеріальну шкоду в сумі 665 440 грн. 16 коп. та 47 500 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду, стягнути з відповідача ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 52 000 грн., з яких 49 500 грн. максимальна вартість страхового відшкодування фізично знищеного майна та 2 500 грн. страхове відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 червня 2014 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_3, будучи водієм та перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Автосервіс», керуючи автобусом «Богдан» при виконанні маневру розвороту в напрямку м. Київ грубо порушив правила дорожнього руху, не надав переваги в русі ОСОБА_2, яка, керуючи власним автомобілем BMW-X5, рухалася по автодорозі Одеса-Київ в напрямку м. Київ, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження, а відновлювальна вартість автомобіля значно перевищує його ринкову вартість. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності автобус «Богдан» був застрахований у ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія», страхувальник ОСОБА_3 з лімітом відповідальності, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, 50 000 грн., франшиза 500 грн. За фактом ДТП було порушено кримінальне провадження, в ході якого також було встановлено, що автомобіль, яким керувала позивач, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автобусом «Богдан», а водій автобуса своїми діями створив небезпеку для руху водію автомобіля BMW-X5. Моральна шкода, заподіяна позивачу, полягає у заподіянні моральних страждань, що повязані з тяжкими емоційними та психічними переживаннями та наслідками, завданими внаслідок ДТП, які знаходяться в причинному звязку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що підставою для відмови у позові стала відсутність постанови, якою встановлено вину третьої особи. Водій автобуса у письмових показах та під час розслідування кримінального провадження вказував на те, що він є водієм ТОВ «Автосервіс». Копії заяви та наказу про звільнення є фіктивними у звязку з бажанням ТОВ «Автосервіс» уникнути відповідальності за завдану шкоду. Договір оренди не є належним доказом, оскільки він нотаріально не посвідчений. Заява власника автобуса про розірвання договору оренди у звязку з довгостроковим ремонтом не може бути прийнята до уваги, оскільки вона суперечить вимогам ст. 776 ЦК України. Автобус не потребував довгострокового ремонту і в день дорожньо-транспортної пригоди перебував на маршруті і ніхто його ремонт не здійснював.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно постанови начальника слідчого відділу Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 28 грудня 2015 року 24 червня 2014 року близько 16 год. 25 хв. на 29 км. автодороги Київ-Одеса в смт. Глеваха Васильківського району Київської області на місці розвороту транспортних засобів сталося зіткнення автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та автобуса марки «Богдан А-091», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого водій ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Кримінальне провадження № 0000713 від 24 червня 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

17 червня 2014 року ТОВ «Автосервіс» отримало тимчасовий реєстраційний талон ДАР № 441464 на транспортний засіб марки «Богдан А-091».

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 6266/16-54 від 08 липня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW-X5», державний номерний знак НОМЕР_3, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 24 червня 2014 року з урахуванням фізичного зносу його деталей так і без нього, складає 642 162 грн. 50 коп. Розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «BMW-X5», складає 568 356 грн. 80 коп. Ринкова вартість транспортного засобу «BMW-X5» станом на 24 червня 2014 року становить 568 356 грн. 80 коп. (а.с.109).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту перебування ОСОБА_3 у трудових правовідносинах з автотранспортним підприємством, здійснення ним експлуатації автобусу без відповідної правової підстави, а також його вину у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та у взаємозвязку з заподіяними наслідками.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, керуючи автобусом марки «Богдан А-091», порушив правила дорожнього руху, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Автобус, яким керував ОСОБА_3, знаходився у володінні ТОВ «Автосервіс» на підставі тимчасового реєстраційного талону, який видано 14 червня 2014 року терміном дії до 14 червня 2017 року, а, отже, на момент ДТП відповідач володів автобусом «Богдан» на правовій підставі та має відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Заперечуючи проти позову, ТОВ «Автосервіс» зазначає про те, що 05 червня 2014 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір оренди автобуса, яким керувала третя особа. Вказаний договір було розірвано за заявою орендаря ОСОБА_5 у звязку з довготривалим ремонтом. Отже, на момент ДТП відповідач не був володільцем вказаного транспортного засобу та не зобовязаний відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Однак, посилання відповідача на договір оренди судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно вимог ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір найму транспортного засобу та всі інші дії, повязані з ним, не є доказом, який підтверджує чи спростовує певні обставини, оскільки вказаний договір не було нотаріально посвідчено, а, відтак, він є нікчемним, та не може бути розірвано.

Згідно вимог п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Отже, згідно вищезазначених вимог п.16 зазначених Правил якщо власник транспортного засобу передав в установленому порядку право користування і (або) розпорядження ним іншій фізичній або юридичній особі, їм видається підрозділами ДАІ тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження. При цьому у графі «особливі відмітки» тимчасового реєстраційного талона робиться запис «Дійсний до _________ за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /технічного паспорта/ серія____№_________». Один екземпляр копії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом, залишається у підрозділі ДАІ.

Таким чином, на час дорожньо-транспортної пригоди ТОВ «Автосервіс» володіло транспортним засобом на підставі тимчасового реєстраційного талону, тобто на відповідній правовій підставі.

У запереченнях на позовну заяву ТОВ «Автосервіс» також вказує на те, що при умові своєчасного застосування екстреного гальмування без зміни напрямку руху і русі з максимально дозволеною швидкістю 60 км/год. позивач мала технічну можливість уникнути зіткнення.

Такі доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки керуючи транспортним засобом, який на момент ДТП перебував у володінні та користуванні ТОВ «Автосервіс», ОСОБА_3 згідно правил дорожнього руху повинен був надати перевагу в русі ОСОБА_2, однак цього не зробив, що призвело до зіткнення автомобілів.

З висновку судової автотехнічної експертизи від 28 квітня 2017 року вбачається, що з технічної точки зору дії водія автобуса «Богдан» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1 та 10.4 ПДР та дана невідповідність знаходиться в причинному звязку з виникненням пригоди (зіткнення автомобіля BMW та автобуса Богдан) з причин, наведених в дослідницькій частині.

В даному випадку колегія суддів приходить до висновку, що незалежно від швидкості руху автомобіля позивача, водій ОСОБА_3, керуючи автобусом, який знаходився у володінні ТОВ «Автосервіс» на підставі тимчасового реєстраційного талону від 14 червня 2014 року, на підставі п. 10.1 та 10.4 ПДР повинен був надати перевагу у русі автомобілю позивача ОСОБА_2

За таких обставин швидкість, з якою рухалася позивач в напрямку м. Києва, навіть у разі перевищення її дозволеної межі, не була в причинному звязку з виникненням пригоди, а саме з зіткненням автомобіля «БМВ» та автобуса «Богдан».

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що саме ТОВ «Автосервіс», як особа яка на відповідній правовій підставі володіла автобусом «Богдан» має відшкодовувати шкоду спричинену зазначеним джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно висновку експерта № 6266/16-54 від 08 липня 2017 року матеріальна шкода завдана власнику автомобіля БМВ складає 568 356 грн. 80 коп. Оскільки автобус «Богдан» застраховано у страховій компанії на суму 50 000 грн. (за мінусом франшизи у розмірі 500 грн.) з ТОВ «Автосервіс» підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку та застрахованою сумою, а саме у розмірі 518 856 грн. 80 коп.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 5 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розяснено судам, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Отже, ОСОБА_2 було завдано душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням майна. Позивач позбавлена можливості користуватися транспортним засобом та була змушена докласти додаткових зусиль для організації життя. Крім того, в результаті ДТП позивач зазнала фізичних страждань у звязку з ушкодженням здоровя, а саме у звязку і втратою свідомості, струсом головного мозку, закритою черепно-мозговою травмою, забоєм правого колінного суглобу, забоєм грудини.

Враховуючи зазначене та виходячи з принципу справедливості, виваженості та розумності, колегія суддів приходить до висновку про визначення розміру відшкодування за спричинену моральну шкоду, яке підлягає стягненню з відповідачів, у сумі 50 000 грн., що цілком буде відповідати завданим фізичним та душевним стражданням позивача та розміру завданої в звязку з цим моральної шкоди.

Що стосується вимог, предявлених ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За правилами Закону України «Про страхування» страхове відшкодування здійснюється страховиком.

При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення ДТП між ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» та ТОВ «Автосервіс», ОСОБА_3 було укладено поліс № АІ/2661947 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн. Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» повинна відшкодувати суму страхового відшкодування в межах страхової суми та моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Згідно вимог ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Заперечуючи проти позову, відповідач «Українська транспортна страхова компанія» вказує на те, що підстав до виплати страхового відшкодування немає, оскільки не встановлена вина водія ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і позивач не подала до страхової компанії заяви про виплату страхового відшкодування, а після ДТП пройшло більше двох років.

Однак, як вбачається з матеріалів справи після настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 25 червня 2014 року слідчим ВС Васильківського МВ було внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України. Дане кримінальне провадження було закрито постановою від 28 грудня 2015 року у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Таким чином, кримінальне провадження по встановленню наявності чи відсутності вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП тривало більше 1 року шести місяців.

Після закриття кримінального провадження 28 грудня 2015 року слідчим прийнято рішення про направлення матеріалів в органи ДАІ для притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.

Однак відповідний протокол про адміністративне правопорушення правоохоронними органами складений не був, а отже і встановлення вини будь-якої особи в порядку КУпАП є неможливим.

Таким чином, ОСОБА_2 з обєктивних та незалежних від неї причин, а саме через не встановлення правоохоронними органами винної в ДТП особи, не змогла своєчасно подати заяву до страхової компанії про виплату їй страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну.

Дослідивши усі обставини справи та наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що 24 червня 2014 року ОСОБА_3, будучи водієм та керуючи автобусом «Богдан», при виконанні маневру розвороту в напрямку м. Київ грубо порушив правила дорожнього руху, не надав переваги в русі ОСОБА_2, яка, керуючи власним автомобілем BMW-X5, рухалася по автодорозі Одеса-Київ в напрямку м. Київ, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Отже ДТП сталася саме з вини водія ОСОБА_3, який керував автобусом «Богдан», який в свою чергу перебував в користуванні ТОВ «Автосервіс».

Враховуючи зазначене, відповідач ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» повинно виплатити ОСОБА_2 відшкодування в межах страхової суми та відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав до задоволення позову. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви та апеляційної скарги за вимоги майнового характеру ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 14 469 грн. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено на 79 %, а тому на її користь підлягає стягненню з ТОВ «Автосервіс» судовий збір у розмірі 10 434 грн. 91 коп., пропорційно до задоволених вимог а з ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» у розмірі 995 грн. 60 коп.

За вимоги немайнового характеру позивач сплатила судовий збір у розмірі 1 157 грн. 52 коп., а тому на її користь підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог з ТОВ «Автосервіс» судовий збір у розмірі 612 грн. 25 коп., а з ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» у розмірі 55 грн. 63 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс», Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс», місце знаходження вул. Київський шлях, 2-К у м. Бориспіль Київської області, , на користь ОСОБА_2, проживаючої по бул. Комсомольський 15, кв. 163 у м. Біла Церква Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, матеріальну шкоду в сумі 518 856 (пятсот вісімнадцять тисяч вісімсот пятдесят шість тисяч гривень), 80 копійок, 47 500 (сорок сім тисяч пятсот гривень) в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду та судовий збір у розмірі 11 047 (одинадцять тисяч сорок сім гривень), 16 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», місце знаходження вул. Саксаганського, 77 у м. Київ, , на користь ОСОБА_2, проживаючої по бул. Комсомольський, 15, кв. 163 у м. Біла Церква Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, суму страхового відшкодування у розмірі 49 500 (сорок девять тисяч пятсот гривень), 2 500 (дві тисячі пятсот гривень) страхового відшкодування моральної шкоди та судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча пятдесят одна гривня), 23 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Журба С.О.

ОСОБА_6