РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10537/17

пр. № 2/759/4564/17

30 серпня 2017 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Винарчук М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в липні 2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 01.03.1997 у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис № 191.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 01 березня 1997 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис 191, від даного шлюбу вони мають двох дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, позивачка вказує, що протягом останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення з січня 2017 року між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, сімейні цінності і обов'язки, відповідач не докладає зусиль для достатнього матеріального забезпечення сім'ї, не займається влаштуванням побуту, не переймається питаннями виховання, навчання і дозвілля дітей, вирішенням всіх сімейних і побутових питань займається вона - позивачка, крім того, вона є основним джерелом матеріального забезпечення родини, між нею та відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, збереження шлюбу неможливе і суперечити інтересам кожного, крім того зазначала, що суперечок з приводу місця проживання малолітньої доньки з нею і розподілу спільного майна немає, а тому на підставі ст.ст. 110, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з серпня 2017 року вона з відповідачем проживають окремо, з січня 2017 року не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, підтвердив, що він з дружиною проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають не підтримують шлюбних стосунків.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року, про що є актовий запис № 191 (а.с. 6 - копія свідоцтва про укладення шлюбу).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження, від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 7, 8 - копії свідоцтв про народження).

Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання.

Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з серпня 2017 проживають окремо, а з січня 2017 року не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01 березня 1997 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що є актовий запис № 191 - РОЗІРВАТИ.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя