Справа № 459/158/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/2534/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, ОСОБА_2

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення простроченої заборгованість у розмірі 123 151,40 доларів США, що за курсом 23,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.12.2015 року складає 2 891 594,87 грн. за кредитним договором № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року та стягнення судових витрат.

Оскаржуваним рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» прострочену заборгованість у розмірі 123 151,40 доларів США, що за курсом 23,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.12.2015 року складає 2 891 594,87 грн. за кредитним договором № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 43 373,92 грн. сплаченого судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, відповідно до яких, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми дванадцятьма місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Також, вважає, що суд не мав брати до уваги розрахунок наданий позивачем, оскільки такий зроблений зацікавленою особою і в порушення вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Зазначає, що останній платіж за кредитним договором було здійснено нею 13.02.2009 року, а з позовом суд звернувся лише у 2016 році, тобто, з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦПК України. Просить суд врахувати, що рішенням Червоноградського міського суду від 12.11.2009 року позивачу було задоволено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, який банком не було реалізовано. Крім того, зі спливом значного періоду часу банк нарахував штрафні санкції, які вчетверо перевищують основну суму боргу. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістомзобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обовязок як позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № СGZ0GK00290358, відповідно до п.п. 1.1 якого відповідач отримала від позивача 33 000,00 доларів США кредиту терміном до 07.06.2021 року, отримання коштів відповідачкою не заперечувався.

Судом також встановлено, що у зв»язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов»язань за кредитним договором, несплатою платежів, а саме, тіла кредиту та відсотків, у неї станом на 18.12.2015 року склалася заборгованість за кредитним договором № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року у розмірі 123151,40 доларів США, що становить: 12430, 50 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 34417,52 доларів США - заборгованість за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за користування кредитом; 5335,80 доларів США прострочена заборгованість по комісії за користування кредитом; 70967,58 доларів США нарахованої банком пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, нарахування якої відповідає п.п.4.1 кредитного договору № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року, згідно з яким при порушенні позичальником кожного із зобовязань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні (або сумі у валюті кредиту, еквівалентної 1 грн. за курсом НБУ на день сплати) за кожний день прострочки.

Ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

ОСОБА_3, уклавши з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та підписавши його, фактично погодилася зі всіма умовами цього договору, які зобов»язалася виконувати.

Зважаючи на те, що кредитний договір № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 недійсним в судовому порядку не визнавався, зазначені в ньому умови є обов»язковими до виконання його сторонами, а відтак, встановивши наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що така підлягає стягненню з боржника.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром пені, стягнутої судом першої інстанції з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк», яка була нарахована банком за період з 13.12.2008 року до 18.12.2015 року, розмір якої станом на 18.12.2015 року становив 70967.59 дол. США, оскільки з врахуванням положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, якою щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено позовну давність в один рік, до стягнення підлягає пеня, нарахована з 06.01.2015 року і розмір такої становить 20060.35 дол. США, що еквівалентно 511338.32 грн. (курс долара 25.49). Доводи апелянта в цій частині є підставними та обґрунтованими.

Нарахування пені в національній валюті відповідає ч.2 ст. 546 ЦК України, відповідно до якої пеня є видом забезпечення виконання зобов»язання, виходячи із Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993 року, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України розрахунок пені має проводитись в грошовій одиниці України гривні, отже пеню слід обчислювати у національній валюті.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду слід змінити, зменшивши суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року, розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 слід зменшити з 70967.58 дол. США до 20060.35 дол. США, що еквівалентно 511338.32 грн.

А відтак, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року, що становить: 12430,50 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 34417,52 доларів США - заборгованість за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за користування кредитом; 5335,80 доларів США прострочена заборгованість по комісії за користування кредитом; 511338.32 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. А всього 52183.82 дол. США, що еквівалентно 1330165.57 грн. та 511338.32 грн. пені.

Вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, оскільки такий не відповідає дійсності.

Разом з тим, заперечуючи щодо розрахунку заборгованості, яка склалася станом на 18.12.2015 року, відповідачка, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, на підтвердження своїх доводів та спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції альтернативного розрахунку заборгованості.

Доводи апелянта про значно менший розмір заборгованості, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не спростовані належними та допустимими доказами, відповідачем не надано іншого розрахунку на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який проведено у відповідності до умов кредитного договору, який відповідачкою не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак такий є чинним, та у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в розрахунку заборгованості зазначив не всі кошти, які сплачувалися нею для погашення кредиту, є голослівними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Наявність рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12.11.2009 року про задоволення позову ПАТ КБ «Приват Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, який не реалізовано, не є доказом виконання відповідачкою зобов»язань за кредитним договором та повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, не спростовує висновку суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року.

Доводи апелянта на незастосування судом першої інстанції наслідків спливу позовної давності є безпідставними, такі спростовуються рішеннями Червоноградського міського суду Львівської області від 12.11.2009 року (а.с. 113), від 29.03.2013 року (а.с.167), рішенням Апеляційного суду Львівської області від 05.08.2013 року (а.с. 173), оскільки звернення ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до суду свідчать про переривання перебігу позовної давності, і новий строк позовної давності слід відраховувати з дня набрання рішеннями законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 січня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № СGZ0GK00290358 від 07.06.2006 року, що становить: 12430,50 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 34417,52 доларів США - заборгованість за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за користування кредитом; 5335,80 доларів США прострочена заборгованість по комісії за користування кредитом; 511338.32 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, всього 52183.82 дол. США, що еквівалентно 1330165.57 грн. та 511338.32 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 27759.36 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 30535.30 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_2