Справа № 461/6400/17
Провадження № 2/461/1473/17
УХВАЛА

Іменем України

19.09.2017 року

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу, трьох процентів річних та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 14.09.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд на виконання мирової угоди між сторонами від 16.05.2015 року стягнути на його користь боргу у сумі 256300,00 грн., що еквівалентно 10000 доларів США; 3 % річних за порушення договірних зобовязань за період з 01.09.2016 року по 01.09.2017 року у сумі 5140,04 грн.

Разом з позовом до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якому позивач просив накласти арешт на належну йому 1/4 частку квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в рахунок вказаного майна можливо б було виконати рішення суду у разі задоволення позову. В іншому разі виконання рішення суду було б утруднене або неможливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження.

Відповідач та інші учасники справи до суду для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з роз'ясненням п. 10 зазначеної вище постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно може бути реалізоване на момент виконання рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись у суд, позивач належним чином вказав причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову та обґрунтував існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Виходячи із змісту позовних вимог, обраного способу забезпечення позову та зазначених причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, убачається прямий звязок між заявленими вимогами та способом забезпечення позову.

Відтак, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе накласти арешт на нерухоме майно відповідача.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу, трьох процентів річних та моральної шкоди задовольнити.

Накласти арешт на належну ОСОБА_2 1/4 (одну четверту) частку квартири № 14 (чотирнадцять) в будинку № 13 (тринадцять) по вулиці Шептицьких у місті Львові.

Стягувач: ОСОБА_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Боржник: ОСОБА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копії ухвали направити відповідачам.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.Є. Радченко