Справа № 368/794/17
Провадження № 2 0/368/25/17
Рішення
Іменем України
"21" липня 2017 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого: судді Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

З участю:
Заявник: ОСОБА_1 .

Представник заявника: ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи: Швець О.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, - Кагарлицький РС УДМС України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - про встановлення факту проживання на території України, суд, -

В С Т А Н О В И В :
23.06.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа, - Кагарлицький РС УДМС України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - про встановлення факту проживання на території України, ( а.с., 2 6), в якій заявник просить суд винести рішення, згідно якого:
- встановити факт, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , постійно проживав на території України у період з 01.08.1990 року по 01.11.1992 року.

23.06.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 30).

26.06.2017 року кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання, ( а.с., 31).

11.07.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення представника заінтересованої особи ОСОБА_3 , ( а.с., 43 47), в якій зазначено наступне:

- ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області 26.06.2017 року у справі № 368/794/17 було відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 (далі - заявник), зацікавлена особа Кагарлицький РС У ДМС України в Київській області про встановлення факту постійного проживає на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Управління ДМС України в Київській області, ознайомившись зі змістом заяви та доданої до неї документів, вважає що дана заява не підлягає до задоволення, та, використовуючи надане процесуальним законом, заперечує проти встановлення факту постійного проживання на території України заявника станом на 24 серпня 1991 року, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.
Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (далі - Порядок), цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Відповідно до пункту 25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
Відповідно до пункту 45 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
У своїй заяві про встановлення факту постійного проживання на території України заявник стверджує, що 1990 роках влаштувався на роботу, на трипільський Біохімічний завод на якому працював до 1993 року.
Єдиним доказом, що надав заявник для підтвердження факту проживання на території України, є довідка видана Трипільським біохімічним заводом. Проте слід наголосити на наступному, що вищезазначена довідка містить підпис директора підприємства та печать на вищезазначеній довідці не вказано жодного номеру або дати видачі крім того довідка виготовлена на форменому бланку підприємства.
Слід зазначити, що заявник міг надати копію трудової книжки для підтвердження відповідної довідки.
Крім того, вважають за доцільне зазначити, що відповідно до Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967 року та Постанови Ради Міністрів СРСР від 28.08.1974 року № 677 «Про затвердження Положення про паспортну систему в СРСР», прописка на території України на той час здійснювалась виключно після постановки на військовий облік у відповідному райвіськоматі, через посадових осіб житлово-експлуатаційної організації, які подавали документи до органів внутрішніх справ.
Відповідно до положень зазначених вище нормативно-правовий актів встановлені наступні правила:
«ЗАКОН СОЮЗ СОВЕЦКИХ СОЦИАЛИСТИЧЕСКИХ РЕСПУБЛІК» «О ВЕОБЩЕЙ ВОИНСКОЙ ОБЯЗАНОСТИ»
Стаття 89. Военнообязанные, выбывающие в другую местность на постоянное или временное (на срок свыше полутора месяцев) жительство, а в служебные командировки, на учебу, в отпуск или для лечения - на срок свыше трех месяцев или меняющие место жительства внутри города с переездом на территорию другого административного района, обязаны сдать жилищно-эксплуатационной организации, предприятию, учреждению и организации, осуществляющим эксплуатацию домов, вместе с паспортом и военный билет для оформления снятия с воинского учета. Военнообязанные, выбывающие из сельской местности, обязаны лично явиться с учетно - воинскими документами в исполнительный комитет поселкового или сельского Совета народных депутатов для снятия с воинского учета.
Стаття 90. Военнообязанные, прибывшие на постоянное или временное жительство на срок свыше полутора месяцев, обязаны в трехдневный срок сдать жилищно - эксплуатационной организации, предприятию, учреждению и организации, осуществляющим эксплуатацию домов, вместе с паспортом и военный билет для оформления приема на воинский учет. Военнообязанные, прибывшие в сельскую местность, обязаны в трехдневный срок лично явиться с учетно - воинскими документами в исполнительный комитет поселкового или сельского Совета народных депутатов для зачисления на воинский учет.
ПОСТАНОВЛЕНИЕ СОВЕТА МИНИСТРОВ СССР от 28 августа 1974 г. № 677 «Об утверждении Положения о паспортной системе в СССР»
25. Гражданами представлюятся:
Для прописки:
заявление по установленой форме, содержащее также согласие лиц, предоставившего жилую площядъ, на прописку;
паспорт или один из документов, предусмотрениы пунктом 22 настоящего положення;
учетно-воинские документи.
Як зазначає заявник він народився та проживав в московській області в м. Павловский Пасад, Московської області та в 1990 році прибув в України (Українську PCP). Відтак, враховуючи положення вищенаведених норм законодавства в військовому квитку заявника повинна міститися відмітка про зняття з військового обліку відповідного комісаріату Московської області та відмітка про взяття на військовий облік в відповідному комісаріаті на території відповідної області (як стверджує заявник з 1990 по 1993 рік проживав на території м. Обухів). Проте позивачем було надано до суду копії військового квитка.
Крім того, як стверджує сам позивач в своїй заяві про встановлення факту постійного проживання на території України він з 1990 по 1993 рік постійно проживав на території міста Обухів, проте ним не було надано до суду не архівних довідок з відповідно міської ради про реєстрацію на території міста Обухів, ані будь-якого іншого документа який би підтверджував факт реєстрації заявника на території України в 1990-1993 роках.
Відповідно до статей 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи вищевикладене заявником не було надано до заяви про встановлення факту постійного проживання на території України жодного документу відповідно до якого судом в сукупності можливо було встановити факт постійного проживання заявника на території України.
Керуючись ст. 8, 209, 214, 215 ЦПК України, просить суд:
1. В задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 , станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час відмовити повністю;
2. Розгляд справи здійснити за участю уповноваженого представника Управління ДМС України в Київській області.
В судовому засіданні, яке відбулося 21.07.2017 року, заявник ОСОБА_1 вимоги, викладені в заяві, підтримав, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині заяви.
В судовому засіданні, яке відбулося 21.07.2017 року, представник заявника ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 вимоги, викладені в заяві, підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви ОСОБА_1 .
В судовому засіданні, яке відбулося 21.07.2017 року, представник заінтересованої особи, - ОСОБА_3 проти задоволення заяви ОСОБА_4 заперечувала, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, які викладені в її письмовому запереченні, та яке судом викладено вище.
В судовому засіданні, яке відбулося 21.07.2017 року, свідок ОСОБА_5 надав суду наступні показання.
Попереджений про кримінальну відповідальність про дачу завідомо неправдивих показів, усвідомлює свою відповідальність та відповідає повністю за покази, які надає в судовому засіданні.
На даний час проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заявника ОСОБА_1 знає особисто з 1990 року, він приїхав з своїм батьком до них погостювати.
Станом на 1990 рік він проживав з своїми батьками за адресою: АДРЕСА_3 .
Йому на той час було 26 років.
Батько заявника ОСОБА_1 прожив у них в сім`ї близько 1 тижня, після чого поїхав в Росію, а ОСОБА_1 залишився проживати з ними в квартирі.
Спочатку ОСОБА_1 проживава спільно з ним в кімнаті в у вищевказаній квартирі, яка є трикімнатною, після того, як батьки переїхали жити на постіне місце проживання у власний побудований будинок, ОСОБА_1 проживав в даній квартирі в окремій кімнаті орієнтовно до літа 1993 року, - він тоді поїхав в Росію, так як у батька загострилася хвороба.
Доки він проживав спільно у квартирі, він працював на Трипільському біохімічному заводі.
Після 1993 року ОСОБА_1 не проживав більше у його квартирі, яка була продана у 1995 чи 1996 році.
Матір заявника ОСОБА_1 ніколи не бачив.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в заяві, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Підсудність.
Згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з тимчасової посвідки на проживання на території держави Україна, заявник ОСОБА_1 зареєстрований на території Кагарлицького району Київської області, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.
Заявником по даній справі є ОСОБА_1 .
Заявник ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, що посвідчується копією паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , ( а.с. 7 8), та нотаріально завіреним перекладом вищевказаного паспорта, ( а.с., 9 10), в яких вказано наступні анкетні дані заявника:
- ОСОБА_1 , дата народження, - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження, - М. Павловський Пасад Московської області.
Заявник ОСОБА_1 згідно посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 , ( а.с., 11), яка видана 12.04.2016 року, зареєстрований з 25.04.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявник ОСОБА_1 одружений з громадянокою України, - ОСОБА_6 .
Вищевказаний факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , яке видане 16 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, ( а.с., 13), в якому вказано наступне:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Російська Федерація, Московська область, місто Павловський Посад, громадянин Російської Федерації, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка місто Ялта, Республіка Крим, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 16 жовтня 2014 року, про що 16 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 2577.
Прізвище після державної реєстрації шлюбу:
ОСОБА_8 ;
Дружини ОСОБА_9 .
Від вищевказаного шлюбу заявник ОСОБА_1 має двоє малолітніх дітей, що підтверджується:
- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , яке видане 22 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, ( а.с., 14), в якому вказано наступне:
- ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Київ, про що 22 травня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 1300.
В графі «батьки» зазначено наступне:
Батько ОСОБА_1 , громадянин Російської Федерації, - заяник по даній справі.
Мати ОСОБА_7 , громадянка України.
- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , яке видане 22 вересня 2016 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ( а.с., 15), в якому вказано наступне:
- ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Київ, про що 22 вересня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 3985.
В графі «батьки» зазначено наступне:
Батько ОСОБА_1 , громадянин Російської Федерації, - заяник по даній справі.
Мати ОСОБА_7 , громадянка України.
Заявник по справі, - ОСОБА_1 подав заяву до компетентних органів Російської Федерації про вихід з громадянства Російської Федерації, що підтверджується самою заявою, ( а.с., 16 17), яка міститься в матеріалах справи.
У вищевказаній заяві ОСОБА_1 зазначив наступне:
- Він, гр. Російської Федерації ОСОБА_12 , повністю розуміючи значення і правові наслідки своїх дій та без будь якого тиску, відповідно до власного волевиявлення, заявляє про свій вихід з громадянства Російської Федерації.
Також стверджує в присутності нотаріуса, що в дієздатності не обмежений, під опікою та піклуванням не перебуває, не знаходиться в алкогольному, токсичному, наркотичному стані.
Текст цієї заяви ним прочитаний, її зміст йому зрозумілий і відповідає його волі. Про відповідальність за повідомлення завідомо неправдивих відомостей, попереджений.
Заявник по справі, - ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів ДМС України з заявою про набуття громадянства України, проте, отримав наступні листи відмови, а саме:
- лист Управління ДМС України в Київській області від 10 травня 2017 року за № 3.1/1 Т 48вих, ( а.с., 21), в якому вказано наступне:
Ваше звернення, адресоване Управлінню Державної міграційної служби України в Київській області з приводу оформлення набуття громадянства України, уважно розглянуте.

Повідомляємо, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-111 особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 вказаного Закону, особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) подає документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях (судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року).

Згідно пунктів 4 та 89 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) документи щодо оформлення набуття громадянства України та встановлення належності до громадянства України подаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем фактичного проживання, а саме до Кагарлицького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Київській області. Відповідно до пункту 5 вищевказаного Порядку заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто та пред`являє документ, що посвідчує іого особу, а також документ про проживання заявника на території України.

Після оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням або встановлення належності до громадянства України, питання щодо документування Вас паспортом громадянина України буде вирішено згідно чинного законодавства України та в порядку, встановленому Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від .3.04.2012 № 320, а також постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 р. № 745);

- лист Кагарлицького РС УДМС Управління ДМС України в Київській області за № 1525 від 16.05.2017 року, ( а.с., 19), в якому вказано наступне:
На Вашу заяву (клопотання) про набуття громадянства України від 13.04.2017 р. Кагарлицький PC УДМС України в Київській області повідомляє, що відповідно до вимог п. 5 розділу І Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 (в редакції Указу Президента від 27.06.2006 р. №588/2006 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства заявником пред`являється документ, що посвідчує особу заявника а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Відповідно до вимог п. 8 вищевказаного Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. З Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Додатково повідомляємо про те, що заява про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням подається відповідно до вимог наказу МВС України від 16.08.2012 р. № 715 "Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку".

Проте, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити з огляду на наступне.
Так, судом в судовому засіданні з пояснень свідка та письмових доказів встановлено наступне.
В липні 1990 року заявник ОСОБА_1 переїхав на постійне місце проживання в Україну, а саме у м. Обухів. Київської області.

01.08.1990 року він влаштувався на роботу, на Трипільський Біохімічний завод, на посаду пакувальника-укладальника, згідно Наказу №168 від 31.07.1990 року.

01.11.1992 року він звільнився із займаної посади за власним бажанням, згідно наказу №324 від 01.11.1992 року.

Про вказані факти свідчить Довідка, видана директором Трипільського БХЗ, ( а.с., 20), яка міститься в матеріалах справи.

Отже, з липня 1990 року по 1993 рік заявник ОСОБА_1 постійно проживав на території України.

У 1993 році, у зв`язку із раптово виниклими сімейними обставинами, а саме, - хворобою батька, заявник ОСОБА_1 повернувся до російської федерації у м. Москва.

Дані факти підтверджуються показами свідка ОСОБА_5 , який був допитаний в судовому засіданні в порядку та на умовах, які передбачені ст. 180 ЦПК України.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 в травні 2011 року знову повернувся на Україну з метою постійного проживання.

Отже, за час проживання на території України, починаючи з 2011 року, заявник ОСОБА_1 одружився з громадянкою України, від даного шлюбу має двох малолітніх дітей, які є громадянами України.

Отже, у позасудовому порядку, органам ДМС, надати належні документи, які підтверджують факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України в період з 01.08.1990 року по 01.11.1992 року, він не може, що і послугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення.

Зглядаючись на вимоги ЗУ «Про громадянство України», факт постійного проживання гр.. ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року може бути встановлений судом, звісно ж, за наявності належних та допустимих доказів в розумінні положень ст.ст. 57 59 ЦПК України.

Що ж стосується звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України та ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Проте, як вбачається з обставин справи, які встановлені в судовому засіданні, спір про право у даній цивільній справі відсутній.
Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Дійсно, зглядаючись на матеріали справи, заінтересованою особою, - Кагарлицьким РС УДМС України в Київській області встановлено факт відсутності інформації про постійне місце проживання на території України заявника ОСОБА_1 .

Проте, слід зазначити, що підстави виникнення, порядок набуття і припинення громадянства України врегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями).

Зокрема, належність до громадянства України визначена ст. 3 Закону України "Про громадянство України".

Згідно положень ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб. їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів. висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

Згідно з положеннями вказаної ст. 60 ЦПК України докази подаються Сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Отже, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України, зокрема, належності до громадянства України заявника ОСОБА_1 .

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України та ним надано докази неможливості отримання Громадянства України в позасудовому порядку.

Заява ОСОБА_1 відповідає вимогам, які, зазвичай ставляться до заяв такої категорії, а саме, - у заяві фізичної особи, - ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначено:

- причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт, до заяви додано довідку про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 258 ЦПК України);

- мету зверненн ОСОБА_1 до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Отже, встановлення даного юридичного факту, дасть право відповідним органам, зокрема, органам ДМС, вирішувати питання про надання громадянства України, чи відмови у наданні громадянства, відповідно, встановлення такого факту породжує для заявника ОСОБА_1 право на набуття громадянства України (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Питання подання заяви та інших документів для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України врегульовані Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, в редакції, затвердженій Указом Президента України від 30 травня 2012 року N 367/2012.

Відповідно до положень цього Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. Заяви про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, оформляється на ім`я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи.

Порядок провадження за заявами про встановлення або оформлення належності до громадянства України визначено ст. 89-90 цього Порядку (розділ IV).

Україна є демократична, соціальна, правова держава (Ст. 1 Конституції України), права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вона відповідає перед людиною за свою діяльність, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним її обов`язком (ч.2 ст. 3 Конституції України);

Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21 Конституції України), конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ч.2 ст.22 Конституції України), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч.2 ст.22 Конституції України), конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.І ст.64 Конституції України).

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей (ст.68 Конституції України), норми Конституції України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч.3 ст.8 Конституції України), права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ч. 1 ст.55 Конституції України), кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч.2 ст.55 Конституції України).

Згідно п. 1 ППВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»:
відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Згідно п. 6 ППВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»:
- судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, за участю заявників і заінтересованих осіб.

Заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обгрунтованості чи необгрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії, передбачені статтями 99, 103 ЦПК.

Відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно п. 18 ППВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»:
- рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 1 11, 15, 57 60, 63, 64, п. 2 ч. 1 ст. 208, 209, 212 215, п. 5 ч. 2 ст. 234, 235, ч. 2 ст. 256, 257, 258, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа, - Кагарлицький РС УДМС України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - про встановлення факту проживання на території України, - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Павловський Посад Московської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_7 , на території України в період з 01.08.1990 року по 01.11.1992 року.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення набирає чинності відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя: О.В. Закаблук