АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1756/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до садівничого товариства «Залісся» про визнання зборів представників товариства та їх рішень незаконними, скасування рішень, зобовязання скасування державної реєстрації змін до статуту СТ «Залісся»,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до садівничого товариства «Залісся» про визнання недійсними зборів представників товариства, визнання незаконними та скасування рішень правління товариства.

У січні 2016 та березні 2016 року позивачем було подано заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, а саме про скасування відповідних записів у ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців щодо змін до статуту СТ «Залісся», зроблених на підставі протоколу зборів представників товариства.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року позовну вимогу про скасування відповідних записів у ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців щодо зиін до статуту СТ «Залісся», зроблених на підставі протоколу зборів представників товариства залишено без розгляду.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року скасовано ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року, а справу в частині позовних вимог про скасування відповідних записів Єдиному державному реєстрі юридичнихх осіб та фізичних осіб підприємців про держапвну реєстрацію змін внесених до статуту Садівничого товариства «Залісся» направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

11 серпня 2016 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено додаткове рішення у справі , яким скасовано відповідні записи у ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо змін до статуту СТ «Залісся», зроблених на підставі протоколу зборів представників товариства.

25 травня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі, обгрунтувавши заяву тим, що при ухваленні рішень суд не вирішив питання про судові витрати.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій , посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції, виходив з того, що в позовній заяві та в заявах про збільшення та уточнення позовних вимог була відсутня вимога про стягнення судових витрат, докази щодо можливо понесених витрат судом не досліджувались та суд першої інстанції не має права вирішувати питання судових витрат здійснених сторонами під час апеляційного провадження.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Вимоги до позовної заяви встановлено статтею 119 ЦПК України, відповідно до якої при зверненні до суду особа зобовязана сплатити судовий збір та додати документ про сплату до поданої заяви. У вказаній статті відсутня вимога про зазначення прохання про стягнення понесених судових витрат, а відтак і обовязок подавати таку заяву.

Частинами 1,2 статті 209 ЦПК України встановлено, що суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею, а в разі колегіального розгляду - суддями, які розглядали справу.

Питання які суд вирішує під час ухвалення рішення встановлені частиною 1 статті 214 ЦПК України, зокрема в пункті 6 вказаної норми визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким чином висновок суду про те, що розподіл судових витрат здійснюється судом на підставі заяви не ґрунтується на нормах права, а така підстава відмови в задоволенні заяви як не дослідження судом доказів понесених судових витрат, є порушенням ст..159 ЦПК України допущених самим судом, оскільки суд зобовязаний був дослідити докази, в тому числі і докази понесених судових витрат, поданих до видалення суду до нарадчої кімнати де і вирішити в тому числі розподіл судових витрат.

В системному аналізі статей 88,315 ЦПК України, можна зробити висновок, що апеляційний суд вирішує питання про розподіл судових витрат в тому випадку, якщо приймає відповідне судове рішення по суті.

Однак в даній справі, апеляційний суд, скасовуючи ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року, судового рішення по суті не приймав, а справу в частині позовних вимог про скасування відповідних записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців про державну реєстрацію змін внесених до статуту Садівничого товариства «Залісся» направив до суду першої інстанції для продовження розгляду, а відтак на стадії апеляційного розгляду для розподілу судових витрат був відсутній такий обовязковий елемент передбачений статтею 88 ЦПК України, як ухвалення рішення на користь однієї із сторін, тому понесені судові витрати, в тому числі і в апеляційній інстанції підлягали вирішенню в суді першої інстанції під час ухвалення судового рішення по суті спору.

Однак вказані вимоги закону судом не були виконані, і суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, що є підставою для ухвалення додаткового рішення (п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України), це при тому, що до часу видалення суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення матеріали справи містили частину квитанцій про понесені судові витрати.

Разом з цим, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення, оскільки таке рішення ухвалюється виключно судом, що ухвалив рішення.(ч.1 ст.220 ЦПК України)

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду до скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до садівничого товариства «Залісся» про визнання зборів представників товариства та їх рішень незаконними, скасування рішень, зобовязання скасування державної реєстрації змін до статуту СТ «Залісся» - скасувати, а заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :