У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

"21" вересня 2017 р. Справа153/1227/17

Провадження2-н/153/8/17-ц

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Дзерин М.М. розглянувши заяву ОСОБА_1, про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею 23 річного віку.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

Пуктами 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Тобто, законом передбачено, що правовий статус дитини має особа, що не досягла 18 років.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник просить стягнути аліменти на свою користь на утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Частиною 1 статті 199 СК України визначено, що у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Наведене свідчить про те, що право на звернення до суду у порядку наказного провадження мають особи, якщо вони заявляють вимоги про стягнення аліментів у визначених ч. 1 ст. 96 ЦПК України розмірах саме на утримання дітей, тобто осіб до 18 років.

Заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення заяви і до досягнення донькою 23 річного віку, що не входить до переліку вимог визначених у ст. 96 ЦПК України, отже не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу не передбачену ст.96 ЦПК України.

Оскільки ОСОБА_1 заявила вимогу про стягнення із ОСОБА_2, аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки у твердій грошовій сумі 1000 гривень, тобто у розмірі більше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у той час як п. 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України передбачає можливість стягнення аліментів на утримання лише дітей та у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене вбачаються підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Окрім того, необхідно роз'яснити заявнику, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 96, 100, 101, 293 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1, про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Копію ухвали разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати заявнику.

Розяснити заявникові, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, однак, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя: М.М.Дзерин