Справа № 482/561/17
Провадження № 2-з/482/2/2017
УХВАЛА

04 травня 2017 року м.. ОСОБА_1

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючий - суддя Баранкевич В.О.,

секретар Андрусенко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2017 року до Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, в звязку з тим що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 206 140 грн.

В своїй заяві ОСОБА_2 зазначає, що відповідач, знаючи про існуючу матеріальну шкоду з серпня 2014 року, та маючи реальну можливість відшкодувати завдані йому збитки ухиляється від добровільного відшкодування збитків. Вважає, що суд має всі підстави для забезпечення позову. Так, у власності відповідача є автомобіль НОМЕР_1 з причепом "ПП LEVEN 2571", що підтверджується копіями страхових полісів наданих суду у якості додатку до позовної заяви. Відповідно до інформації інтернет ресурсів вартість аналогічного типу транспортних засобів та причепу, складає 624181 грн., та вважає, що є співрозмірним із заподіяною йому шкодою.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову складена без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

В заяві позивач не вказує підстави накладення арешту на вказане майно.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, виходячи із змісту даної статті, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути (зменшитись, погіршитись) на момент виконання рішення.

При цьому в заяві про забезпечення позову не наведено жодного обґрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову дійсно може унеможливити виконання рішення суду.

В порушення вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову, обґрунтування необхідності забезпечення позову не підкріплено доказами та не визначено на яке конкретне майно слід накласти арешт та в якому розмірі.

Вказана позиція суду повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий