ухвала

іменем україни

06 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Мостової Г.І., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва АллаМихайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - Стрюкової ІриниОлександрівни на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 11 березня 2014 року вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на майнові права на квартири АДРЕСА_1, передані позивачкою в іпотеку на виконання зобов'язань за кредитним договором укладеним між сторонами в рахунок погашення її заборгованості перед банком у розмірі 3 550 288,93 грн.

Посилаючись на те, що стягувачем невірно визначено розмір заборгованості, заборгованість не є безспірною, вважала, що нотаріус не могла вчиняти з цих підстав виконавчий напис, просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року, позов ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - приватний нотаріус Київського міськог7о нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною 11 березня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 298, таким, що не підлягає виконанню.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» Стрюкова І.О. просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, щонотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» поза межами трьох років з часу виникнення права вимоги та вважав, що заборгованість не є безспірною.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 24 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 34/П/РП/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 243 750, 27 доларів США, зі сплатою 13, 79 % річних за користування кредитом, строком на 153 місяці.

На забезпечення виконання умов кредитного договору № 34/П/РП/2008-840, 24 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, за умовами якого позивачем як іпотекодавцем було передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: майнові права на квартиру № 125, яка буде побудована у майбутньому за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 52,23 кв. м та на майнові права на квартиру № 126, яка буде побудована у майбутньому за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 69,97 кв. м.

ОСОБА_6 належним чином не виконувала свої зобов'язання за договором внаслідок чого утворилася виникла заборгованість перед банком у розмірі: 235 532,62 дол. США, що еквівалентно 1 882 612,23 грн - основного боргу; 158 339,11 дол. США, що еквівалентно 1 265 604,52 грн - за процентами за користування кредитом; 25 715,32 дол. США, що еквівалентно 205 542,59 грн - пені; 24 375,03 дол. США, що еквівалентно 194 829, 59 грн - штрафу за порушення умов договору.

11 січня 2014 року позивачу банком надіслана досудова вимога, в якій було зроблено також застереження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не погашення заборгованості протягом 30 календарних днів з часу направлення цієї вимоги.

11 березня 2014 року після спливу строку на виконання досудової вимоги, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.

Позивач заперечує отримання досудової вимоги та стверджує, що у разі отримання її, оспорювала би наведений в ній розрахунок заборгованості.

Матеріали справи не містять доказів щодо отримання досудової вимоги позивачем.

11 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було вчинено виконавчий напис, за яким звернено стягнення на предмет іпотеки - на майнові права на квартиру № 125 та квартиру № 126, які будуть побудовані в майбутньому за адресою: АДРЕСА_1 та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки запропоновано задовольнити вимоги кредитора з погашення суми заборгованості у розмірі: 235 532,62 дол. США, що еквівалентно 1 882 612,23 грн - основного боргу; 158 339,11 дол. США, що еквівалентно 1 265 604,52 грн - за процентами за користування кредитом; 25 715,32 дол. США, що еквівалентно 205 542,59 грн - пені; 24 375,03 дол. США, що еквівалентно 194 829,59 грн - штрафу за порушення умов договору, 1 700 грн - плати за вчинення виконавчого напису, а всього в загальному розмірі 3 550 288,93 грн, за період з 24 січня 2008 року по 24 вересня 2013 року.

Задовольняючи позов та визнаючи виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суди обґрунтовано виходили з того, що нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» поза межами трьох років з часу виникнення права вимоги та вважав, що заборгованість не є безспірною.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Оскільки положеннями кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем, визначено обов'язок боржника повернути всю суму боргу частинами шляхом внесення щомісячних платежів, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного чергового платежу, а початок перебігу строку позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку його сплати ( п.п. 3.3.4, 4.23, 4.24 кредитного договору).

У заяві про вчинення нотаріусом виконавчого напису банк зазначав,що заборгованість виникла з 24 січня 2008 року, отже з часу виникнення права вимоги минуло понад три роки.

Крім того, за відсутності відомостей про отримання позичальником досудової вимоги про дострокове повернення кредиту, не можна вважати, що визначена в цій вимозі заборгованість є безспірною.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - Стрюкової Ірини Олександрівни відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Г.Іваненко
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко Г.І. Мостова О.В. Ступак