У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого від 13 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність AT «Дельта Банк»,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність.

Позов обґрунтований тим, що 06 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 35000 доларів США та зобов'язалась повернути їх та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних строком з 06 травня 2008 року по 05 травня 2033 року.

У липні 2009 між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 06 травня 2008 року, відповідно до яких, починаючи з 10 серпня 2009 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування, нарахованих відповідно до умов договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (ануїтентний платіж) у сумі 367,72 доларів США у термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 06 травня 2008 року був укладений іпотечний договір № 0308/0508/71-117-Z-1, відповідно до умов якого позичальник передала у іпотеку банку однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги по кредитному договору.

Оскільки позичальником взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним невиконані належним чином, у неї станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 927 468,16 грн.

Банк залишає за собою право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та звернення стягнення на заставне майно. Відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, а тому банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на іпотечне майно за ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності правових підстав для його задоволення у спосіб визначений позивачем: шляхом визнання за банком права власності на квартиру з метою погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого від 13 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність AT «Дельта Банк», відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ