11 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 30 листопада
2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та
ОСОБА_4 укладено договір кредиту № 39.29-50/511к, за умовами якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 99 900,00 дол. США зі сплатою 12 % річних, з погашенням кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 29 листопада 2021 року .
25 грудня 2009 року між сторонами укладено договір про внесення змін до вказаного договору кредиту, відповідно до умов якого викладено
п. п. 1.1.1., 1.1., та п. 1.1.2. договору в новій редакції, тобто максимальний ліміт заборгованості встановлений в розмірі 99 900,00 дол. США зі сплатою 11,02 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до
29 листопада 2026 року.
Відповідно до п 2.5. договору кредиту позичальник зобов'язується сплачувати відсотки за користування кредитом у валюті кредиту не пізніше 25 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти за користування кредитом.
ОСОБА_4 не виконує зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого станом на 22 січня 2015 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 101 669,74 дол. США , що еквівалентно за курсом НБУ
1 830 031 грн 30 коп.
Ураховуючи наведене, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з діордійчук А.В. заборгованість в розмірі 1 830 031 грн 30 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня

2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 830 031 грн 30 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що у звʼязку із неналежним виконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29-50/511 к, за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до пп. 1.1.1 договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш» , а у сукупності - «Транші» зі сплатою 12 % річних в межах максимального ліміту заборгованості до 99 900,00 дол. США з наступним графіком змін максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 29 листопада 2021 року.

На підставі заяви на видачу готівки № 01 від 30 листопада 2006 року ОСОБА_4 отримала за рахунком № НОМЕР_1 кредит по договору № 39.29-50/511к від 30 листопада 2006 року в розмірі

99 900,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становило 504 495 грн.

Відповідно до п. 1.3. Договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, Кредитор укладає: в день укладення цього договору з позичальником іпотечний договір за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50,20 кв. м., заставною вартістю 631 250 грн.

Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою - реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона (пп. 1.31. договору).

03 квітня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 39.29-50/511к від

30 листопада 2006 року, якою були внесені зміни до договору, зокрема до підпункту 1.1 та 3.3.4 договору, якими передбачено надання відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, кредиту, який здійснюється окремими траншами зі сплатою 9,9 % річних в межах максимального ліміту заборгованості до 99 900 дол. США та надано графік змін максимального ліміту заборгованості.

31 жовтня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до договору згідно якої збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом, встановивши на рівні 10,90 % річних, зазначена процентна ставка починає діяти з 17 листопада 2008 року, а також договір про внесення змін № 1 до вказаного договору від 09 квітня 2009 року, відповідно до якої змінено режим кредитної лінії з відновлювальної на невідновлювальну.

25 грудня 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії

№ 39.29-50/511к від 30 листопада 2006 року, відповідно до якої внесено зміни до умов кредитування та викладено пп. 1.1.2. п. 1.1 та пп. 1.1.1 п. 1.1. договору у новій редакції, що відповідно п. 1.1.1. надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 11,02 % річних, починаючи з 25 грудня 2009 року в межах максимального ліміту заборгованості в сумі

99 900,00 дол. США з кінцевим терміном повернення всіх траншів кредиту до 29 листопада 2026 року (включно).

21 червня 2011 року між сторонами укладено договір про внесення змін до договору кредиту, згідно якого внесено зміни щодо процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 10,8 % річних.

01 жовтня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін № 3 до договору кредиту № 39.29-50/511к від 30 листопада 2006 року, за умовами якого станом на дату укладання цього договору про внесення змін заборгованість позичальника перед кредитором за договором кредиту становить: заборгованість за кредитом в розмірі 77 453, 83 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 18 510,95 дол. США.

Відповідно до п. 3.1. договору про внесення змін № 3 встановлено, що погашення залишку заборгованості за кредитом, в розмірі

77 453,83 дол. США здійснюватиметься згідно з графіком, який є додатком 1 до цього договору про внесення змін, в наступному порядку: не пізніше

25 числа (включно) кожного місяця, починаючи з жовтня 2013 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 29 листопада 2026 року (включно), на умовах, визначених договором кредиту з урахуванням положень цього договору про внесення змін.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, станом на 22 січня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 101 669,74 дол. США, що відповідно до курсу НБУ становить 1 830 031, 30 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом в розмірі 75 339,93 дол. США, що еквівалентно

1 356 100 грн 88 коп., сума заборгованості за відсотками в розмірі

26 329,81 дол. США, що еквівалентно 473 930 грн 41 коп.

Встановлено, що останній платіж ОСОБА_4 здійснено 24 жовтня 2013 року.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

(ст. 525 ЦК України).Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що ОСОБА_4 не виконувала належним чином взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором (із змінами внесеними згідно додаткових договорів), останній платіж було здійснено24 жовтня 2013 року, а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення наявної станом на 22 січня 2015 року заборгованості з ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова