Справа № 6-319/11
Провадження № 6/161/342/17
У Х В А Л А

15 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представників заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

зацікавленої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В:

03.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів тимчасового обмеження виїзду за межі України на обґрунтування вказавши, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2011 року було задоволено подання старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ про тимчасове обмеження його (ОСОБА_1О.) у праві виїзду за межу України без встановлення терміну заборони. Вказана ухвала була мотивована тим, що він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього за рішенням суду виконавчими листами 2-5762/09 та № 2-5963/09 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання та утримання доньки ОСОБА_4. Вважає, що підстави, які мали місце та якими було обґрунтоване застосування заходів обмеження у праві виїзду за межу України, на даний час відпали, наявність самого обмеження порушує його права на пересування, вільний вибір місця проживання, передбачені Конституцією України та обмежує його можливості матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вважає, що доказів того, що він умисно перешкоджає примусовому виконанню рішення немає, кошти за рішенням суду він не сплачував у звязку з відсутністю у нього коштів. Крім того, певний період часу він знаходився на стаціонарному лікуванні, внаслідок чого не тільки не міг виконувати зобовязання по сплаті коштів, а й сам зазнав великих матеріальних витрат на лікування. Навіть при можливості його працевлаштування в Україні він не в змозі заробити достатньо коштів для свого належного існування з одночасним виконанням боргових зобов»язань за судовими рішеннями. Просить суд скасувати заходи тимчасового обмеження у праві його виїзду за межі України, що встановлені ухвалою Луцького міськрайонного суду Волигнської області від 22.06.2011 року.

Заявник ОСОБА_5, його представник, в судовому засіданні заяву підтримали, надали пояснення аналогічні до викладених у письмовій заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що проти задоволення заяви вона заперечує, вона є стягувачем у виконавчих провадженнях у рамках яких державним виконавцем було направлено подання до суду про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межу України. З моменту встановлення судом такого обмеження заборгованість по аліментах ОСОБА_1 не зменшилася, аліменти він сплачував нерегулярно і не в повному обсязі. Лише 04.08.2017 року, тобто після звернення до суду з даною заявою, він вжив заходи щодо часткового погашення заборгованості. Доводи заявника про те, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти в повному обсязі і погасити заборгованість, оскільки не має можливості виїхати за кордон на заробітки, не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_1 протягом 2012-2017 років неодноразово виїжджав за кордон незважаючи на заборону суду. Проте, навіть працюючи за кордоном, ОСОБА_1 аліменти в повному обсязі не сплачував, заборгованість по аліментах не погасив. За кордон ОСОБА_1 виїжджав скориставшись підробленим рішенням суду. На теперішній час за цим фактом правоохоронними органами порушена кримінальна справа. Просить у задоволенні заяви відмовити.

Представник заінтересованої особи Другого відділу ДВС Луцького МУЮ просила вирішити заяву на розсуд суду. Крім того, представник Другого ДВС суду пояснила, що з 2015 року виконавче провадження знаходиться у Рожищенському ДВС. Дане виконавче провадження близько чотирьох разів передавалося з одного відділу ДВС до іншого, оскільки боржник ОСОБА_1 приховував своє місце проживання.

Представник заінтересованої особи Рожищенського районного ВДС проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечувала, суду пояснила, що у неї на примусовому виконанні знаходяться три виконавчі провадження в яких заявник ОСОБА_1 є боржником. За кожним виконавчим документів ОСОБА_1 має заборгованість, аліменти сплачує нерегулярно та не в повному обсязі. Незважаючи на судове обмеження у праві на виїзд за межі України боржник ОСОБА_1 протягом 2012-2017 років неодноразово виїжджав за межі України, але позитивно на сплаті аліментів, погашенні заборгованості по аліментах, це не позначилося. Просить у задоволенні заяви відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Таким чином, ст. 377-1 ЦПК є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень (незалежно від виду судочинства), а також рішень інших органів та посадових осіб щодо боржників у виконавчому провадженні за будь-якими передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV виконавчими документами, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2011 року у справі № 6-319/11 було задоволено подання старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України, без встановлення терміну заборони.

Вищевказана ухвала суду була мотивована тим, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду за виконавчими листами Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-5762 від 01.10.2009 року та № 2-5763 01.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 Загальна сума боргу ОСОБА_1 станом на 01.06.2011 року складала 23 024,81 грн.

Відповідно до п. 12.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається в разі винесення державним виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі ч. 1 ст. 48 Закону № 606-XIV; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 16, 89, 1114 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України в разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів.

У постанові вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Постанова затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і протягом трьох робочих днів надсилається до ГЦОСІ ДПС.

У разі виконання боржником відповідних зобовязань, а також у звязку із закінченням виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 (повна сплата боргу за виконавчим документом) Закону № 606-XIV, державний виконавець виносить відповідну постанову, копія якої підлягає обовязковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що правом скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межу України наділені органи державної виконавчої служби, які повинні винести постанову про закінчення виконавчого провадження та на підставі ч. 1 ст. 48, ч.ч. 2, 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV надіслати її до суду або іншого органу (посадовій особі), який її видав.

Таким чином, скасування (зняття) тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина за межі України на підставі заяви сторони виконавчого провадження в судовому порядку є непередбаченим законом способом захисту своїх прав, правом вирішення цього питання наділені виключно органи ДВС, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст.ст. 377-1, 293, 295 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошен ня. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 19 вересня 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7