Справа № 690/159/17
Провадження № 2/690/105/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

при секретарі Руденко В.М.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.10.2007 року у загальній сумі 11 608,75 грн., з яких: 497,89 грн. заборгованість за кредитом, 6 992,77 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 3 089,1 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 528,99 грн. штраф (процентна складова).

В обґрунтовування позовних вимог вказано, що 27.10.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість про стягнення якої й подано позов.

Представники позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 17.01.2017 року № 3262-К-Н-О, та ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 27.12.2016 року № 7681-К-О, у судове засідання не зявились, надали суду заяви про підтримання позовних вимог у повному обсязі, надання необхідних доказів у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Також вказали, що у випадку неявки відповідача не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги не визнає, просив застосувати до вказаних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Додатково вказав, що у 2014 році позивач безпідставно та без його згоди зняв з його рахунку грошові кошти у якості погашення кредитного боргу.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 57, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються також на підставі письмових доказів, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, яка видана Національним банком України, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що внесений до державного реєстру банків 19.03.1992 року за № 92, має право надання банківських послуг.

Згідно із анкетою-заявою від 18.12.2007 року ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Договір).

Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті: http://ргіvatbank.ua/terms/ (в редакції станом на 01.07.2017 року), кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та позивач надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку.

Заявою відповідача від 18.12.2007 року підтверджується той факт, що ОСОБА_1 повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Згідно наданих представником позивача розрахунку у звязку з порушеннями відповідачем умов зазначеного Договору станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість у сумі 11 608,75 грн., з яких: 497,89 грн. заборгованість за кредитом, 6 992,77 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 3 089,1 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 528,99 грн. штраф (процентна складова).

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов договору, укладеного 18.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки, який має бути вказаним на її лицьовій стороні. Однак ні позивачем, ні його представниками, не надано відомостей про такий строк, а докази мають подаватися виключно сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Приписами ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні останній платіж відповідачем здійснено 26.10.2008 року у розмірі 34,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. При цьому, 09.07.2014 року позивачем здійснено списання коштів з рахунку відповідача у розмірі 710,25 грн. у рахунок погашення заборгованості без його згоди, тобто самовільно.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Факту збільшення сторонами строку позовної давності, як це передбачено нормами ч. 1 ст. 259 ЦК України, у даних правовідносинах судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 253, ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За таких обставин суд вважає, що строк виконання зобовязання за погашенням кредиту закінчився, а строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами. Тому, за таким договором перебіг позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, строк якого у даному випадку визначено 30 днями з дня виникнення заборгованості.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-20 цс 14 від 19.03.2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів.

Крім того, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Водночас суд критично оцінює факт списання позивачем 09.07.2014 року грошових коштів з рахунку відповідача у розмірі 710,25 грн. у рахунок погашення заборгованості, як на підставу переривання строку, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 09.07.2014 року) кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові № 6-12 цс 13 від 20.11.2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів, пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Тож з урахуванням спливу строку позовної давності, списання позивачем 09.07.2014 року грошових коштів відповідача у рахунок погашення заборгованості вчинені з порушенням вимог законодавства, яке діяло на час вчинення такого списання, та не може свідчити про переривання строку позовної давності.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вказане та з урахуванням того, що позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу строку позовної давності, у позовних вимогах ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 294, 360-7 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Линдюк