Справа № 467/616/17
08.09.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Явіци І.В.
за участю секретаря судового засідання Похитун М.В.
третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
В червні 2017 року позивач подав до суду позов, в обґрунтування якого посилався на те, що він є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .
В цьому будинку зареєстрований його син ОСОБА_4 , однак останній тривалий час у ньому не проживає, особистих речей не тримає, витрати по утриманню майна не несе.
Позивач вказує, що реєстрація відповідача у належному йому будинку створює перешкоди у користуванні житлом та його утриманні.
Просить суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким , що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просив його задовольнити та пояснив суду, що відповідач зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , як член його сім`ї, оскільки доводиться йому сином. Однак з дев`яти років проживає у будинку своїх діда й баби, оскільки останні забрали його до себе, там знаходяться всі його речі, будь-яких витрат з утримання будинку відповідач не несе. З квітня 2015 року відповідач призваний в армію за контрактом, однак втік з військової частини та з 05 серпня 2017 року перебуває в розшуку. Де відповідач знаходиться на сьогоднішній день йому невідомо. Реєстрація відповідача у будинку, створює йому, як власнику, перешкоди в користуванні ним, оскільки він позбавлений можливості оформити субсидію.
Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду аналогічні за змістом пояснення, з яких слідує, що відповідач ОСОБА_4 доводиться членом їх сім`ї, однак спільно з ними у будинку не проживає. З дев`яти років проживає у діда й баби. Вони декілька разів намагались повернути його додому, але він не хотів проживати в батьківській хаті, оскільки дід з бабою не контролювали його поведінку та спосіб життя. Де наразі знаходиться відповідач їм невідомо, оскільки він перебуває в розшуку.
Відповідач, будучи належно повідомленим про час та місце судового засідання в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України, оскільки викликався до суду шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, будь-яких клопотань до суду не направляв.
Окрім того, відповідач викликався в судове засідання у порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення, опубліковане в газеті «Урядовий кур`єр» (№ 152 (6021) від 16 серпня 2017 року), а тому вважається належно повідомленим про час та місце розгляду справи.
За таких обставин, за згодою позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки для цього існують всі умови, передбачені ч.1 ст. 224 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаною в судовому засіданні та попередженою у встановленому законом порядку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від давання показань, показала суду, що ОСОБА_4 не проживає в належному його батькові будинку, оскільки ще з шкільних років проживає у будинку свого діда ОСОБА_6 , де вона неодноразово його бачила.
Суд, заслухавши позивача, третіх осіб та свідка, дослідивши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням з точки зору належності та допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись законом, визнав доведеними наступні обставини та визначив відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 доводиться сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується відміткою в паспорті позивача.
На підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори 02 серпня 1994 року та зареєстрованому в реєстрі за № 1019, позивачу належить житловий будинок АДРЕСА_1 (договір купівлі- продажу від 02 серпня 1994 року, технічний паспорт оглянуто в судовому засіданні).
Згідно розпорядження Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 17.02.2016 року № 5-р «Про перейменування вулиць» назву вулиці Горького на території Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області перейменовану на назву «Вишнева».
За таких обставин, приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини з приводу користування належним на праві власності житловим будинком, особою, яка є членом сім`ї власника, оскільки відповідно до ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, а саме : подружжя, їх діти і батьки.
Дані правовідносини регулюються положеннями ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз вказаної правової норми дає підстави вважати, що аби член сім`ї власника житла втратив право на користування ним, необхідна наявність декількох умов, а саме :
1)відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік ;
2)відсутність домовленості між власником та цим членом сім`ї щодо умов користування належним йому житлом ;
3)відсутність встановлених законом перепон для визнання члена сім`ї власника житла таким, що втратив право користування житлом.
Перевіряючи обставини справи наданими доказами, суд визнав доведеним, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в належному позивачу будинку, однак з 2000 року і по теперішній час не проживає в ньому та не користується ним.
Зокрема, дане підтверджується поясненнями позивача, третіх осіб, показаннями свідка, довідкою Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 26.06.2017 року № 504, актами про непроживання особи за місцем реєстрації від 24 червня 2017 року та від 14 березня 2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_4 не проживає у будинку АДРЕСА_2 з 2000 року, актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21.12.2016 року та від 18.01.2017 року.
Згідно відповіді Військової прокуратури Південного регіону України відповідач ОСОБА_4 оголошений в розшук постановою слідчого військової прокуратури Південного регіону України від 05 грудня 2016 року.
Вирішуючи питання про поважність причин відсутності відповідача за місцем його реєстрації, суд виходить з того, що в ході судового розгляду не було здобуто доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача.
Більш того, в судовому засіданні встановлено та підтверджується поясненнями позивача і третіх осіб, що відповідач за власним бажанням не проживав за місцем реєстрації, так як бажав проживати в будинку діда ОСОБА_6 .
За таких обставин, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_4 відсутній за адресою належного позивачу будинку, за місцем своєї реєстрації, без поважних причин понад один рік, будь-яких доказів того, що між сторонами наявні інші домовленості про порядок користування житлом, в ході судового розгляду здобуто не було, а тому право позивача підлягає захисту у спосіб, який ним запропонований, тобто шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 , а отже позов належить задовольнити.
Приймаючи таке рішення, суд, крім зазначеного вище, керується положеннями ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 10,11, 57 -60, 88, 212 215, 218, 223, 224, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В. Явіца