Справа № 134/412/17 Провадження № 22-ц/772/2319/2017Головуючий в суді першої інстанції Скаковська І. В.
Категорія 44Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,
за участю секретаряКирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 до Крижопільської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_10, про виселення ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_9,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 липня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулось в суд 27 березня 2017 року.

Зазначала, що рішенням виконавчого комітету Крижопільської селищної ради № 132 від 29 травня 2003 року квартира № АДРЕСА_1 в рівних долях була приватизована позивачем та її неповнолітнім сином.

11 липня 2003 року позивачу було видане свідоцтво про право власності на житло, а 14 липня 2003 року право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем та сином в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 жовтня 2014 року шлюб між нею та ОСОБА_10 розірвано.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2015 року скасовано рішення виконавчого комітету Крижопільської селищної ради № 132 від 29 травня 2003 року в частині безоплатної передачі ОСОБА_6 та її сину квартири АДРЕСА_1, з підстави, що даний багатоквартирний будинок був переданий у комунальну власність селищній раді розпорядженням Фонду державного майна України у Вінницькій області від 07 грудня 2007 року. Тобто з тих підстав, що на час приватизації квартири будинок не перебував у комунальній власності Крижопільської селищної ради.

Зазначала, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ніякого відношення щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 не мають. Дане питання не раз з'ясовувалося в судах. Зокрема, в рішенні Апеляційного суду Вінницької області зазначено, що в задоволенні позову ОСОБА_10 слід відмовити у зв'язку з втратою останнім права на приватизацію спірної квартири. ОСОБА_8 в спірній квартирі не проживала, а тому право на приватизацію житлового приміщення не набула.

Починаючи з жовтня 2014 року ОСОБА_10 постійно чинив дії направлені на створення нестерпних умов для проживання її та неповнолітнього сина ОСОБА_7 в належній їм квартирі, які відображалися в системних адміністративних та кримінальних правопорушеннях з боку ОСОБА_10 по пошкодженню майна, яке знаходилося в квартирі. Пошкодження електропроводки в квартирі, зумисне та нецільове використання води та електроенергії в великих обсягах з метою несення позивачем великих та нічим невиправдених фінансових витрат по оплаті комунальних платежів. Крім того, ОСОБА_10 постійно чинив сварки і зокрема з її неповнолітнім сином, які супроводжувалися побиттям, знущанням та погрозами життю та здоров'ю.

На вказані дії ОСОБА_10 позивачем неодноразово подавалися заяви до правоохоронних органів щодо притягнення ОСОБА_10 до відповідальності. В лютому 2015 року головою Крижопільської селищної ради на підставі недійсних та фіктивних документів були виписані та завірені прописні талони на ОСОБА_10 та ОСОБА_8 Останні без її згоди були прописані в квартирі, через що ОСОБА_6 звернулася до Державної міграційної служби у Крижопільському районі та в ході проведення службової перевірки було анульовано реєстрацію прописки.

25 березня 2015 року ОСОБА_6, звернулася до Крижопільського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, однак рішенням суду від 23 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Вона оскаржила дане судове рішення в апеляційному порядку і апеляційний суд задовольнив її скаргу.

На виконання рішення апеляційного суду від 15 лютого 2017 року, державний виконавець Крижопільського ВДВС від 17 березня 2016 року забезпечила доступ ОСОБА_6 та її сину до вказаної квартири, однак нехтуючи рішенням апеляційного суду ОСОБА_10 знову почав вчиняти проти позивача та її сина протиправні дії, вчиняти насильство фізичного та психологічного характеру та погрожувати фізичною розправою, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, у відсутність вдома позивача, ОСОБА_10 неодноразово пошкоджував замок вхідних дверей в кімнату ОСОБА_6

Також позивач зазначила, що 13 листопада 2015 року в Крижопільській селищній раді вона отримала копію рішення виконкому ради від 26 жовтня 2015 року № 85 «Про повторну видачу ордера на жиле приміщення», яким було вирішено повторно видати ОСОБА_8 та членам її сім'ї, синам ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ордер на жиле приміщення квартиру АДРЕСА_1, що перебуває у комунальній власності Крижопільської селищної ради, в зв'язку з тим, що вона є єдиним квартиронаймачем згідно ордера № 336 від 30 грудня 1991 року, в зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з вимогою про визнання недійсним вказаного рішення селищної ради.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року визнано недійсним рішення виконавчого комітету Крижопільської селищної ради від 26 жовтня 2015 року № 85 «Про повторну видачу ордера на жиле приміщення» та ордера № 838 від 26 жовтня 2015 року, виданого ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на жиле приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на ці обставини позивач просила ухвалити рішення про виселення ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з систематичним руйнуванням і псування жилого приміщення та систематичного порушенням правил співжиття, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виселити із вказаної квартири відповідно до вимог положення ст. 117 ЖК УРСР. Стягнути з відповідача на її користь 30000 грн. завданих збитків та 20000 грн. моральної шкоди.

Оскільки за позовними вимогами про виселення з квартири позивач визначив відповідачем у справі Крижопільську селищну раду, то відповідно в межах своїх процесуальних повноважень Томашпільський районний суд Вінницької області ухвалою від 25 квітня 2017 року залучив ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Просила задовольнити позов до Крижопільської селищної ради як відповідача (власника квартири) про виселення третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_10 за систематичне порушення ним правил співжиття які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі та про виселення третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6 також просила виключити з позову частину вимог стосовно питання про відшкодування збитків. У судовому засіданні представник ОСОБА_6 уточнив цю вимогу та заявив про відмову від позову в частині вимог про відшкодування збитків.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із судового рішення вбачається, що воно по суті є правильним і справедливим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що власником квартири АДРЕСА_1 є Крижопільська селищна рада ( а.с. 40).

Згідно відповіді Крижопільської селищної ради Крижопільського району Вінницької області № 02-24/483 від 18 липня 2017 року на запит суду в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Щодо фактичного проживання в квартирі зазначених осіб, селищна рада інформацією не володіє (а.с. 88).

Згідно листа Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області № 4291/204/02 від 25 липня 2017 року в квартирі АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а.с. 91).

Вирішуючи спір та відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні позову в частині вимог про виселення, суд першої інстанції виходив із того, як це вбачається із змісту рішення, що належними відповідачами за цими вимогами є ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, оскільки у позові ставиться питання про виселення саме їх з квартири АДРЕСА_1. Суд правильно виходив із того, що за положеннями норм процесуального права (ст.ст.30, 33 ЦПК України) суд з власної ініціативи без заяви позивача не має процесуальних повноважень для заміни відповідача у справі або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідачем за вимогами про виселення є Крижопільська селищна рада, то у задоволенні позову до Крижопільської селищної ради про виселення ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з квартири слід відмовити.

Такий висновок суду є правильним та грунтується на правильно застосованих нормах процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Наведені доводи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про допущену описку судом в ініціалах третьої особи - ОСОБА_9, не є підставою для скасування судового рішення і ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки рішення по суті є законним, а описка може бути виправлена судом першої інстанції в порядку визначеному статтею 219 ЦПК України.

Порушення судом норм процесуального права, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення протилежного оскаржуваному.

Відповідно до положення частини 3 статті 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено прикладів порушень норм процесуального права судом, які призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що належним відповідачем у цій справі є ніхто інший ніж Крижопільська селищна рада не відповідають положенням статей 28, 30, 32, 33 ЦПК України, оскільки належними відповідачами у справі за заявленими вимогами про виселення можуть бути особи до яких заявлена вимога про виселення.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 5 вересня 2017 року заяву ОСОБА_6 про відмову від позову в частині позовних вимог про відшкодування збитків задоволено. Оскаржуване рішення в цій частині позовних вимог скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито.

Виходячи із того, що рішення суду в частині позовних вимог про відшкодування збитків скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито за заявою представника позивача, то апеляційний суд відповідно перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду лише в межах заявлених позовних вимог про виселення.

Оскільки, колегією суддів при вирішенні справи не встановлено невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, на які посилається апелянт, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню в частині позовних вимог про виселення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 липня 2017 року в частині позовних вимог про виселення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді : В.А. Іващук

Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин