Справа № 379/949/17 Головуючий у І інстанції Потеряйко С. А.
Провадження № 22-ц/780/4417/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 31.08.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Сільськогосподарського агропромислового підприємства «Колос» про визнання права спільної часткової власності на майно реорганізованого КПСП ім. Боженка та виділення майнового паю в натурі,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто представнику позивачів.

На обґрунтування судового рішення суд першої інстанції зазначив, що на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представником позивачів надано заяву від 27 липня 2017 року про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору.

В даній заяві представником позивача не зазначено доказів та не виконано вимоги зазначеної ухвали суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а також порушення норм процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення.

Просять ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд, зясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

У відповідності до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як встановлено судом, що підтверджуєтьсяі матеріалами справи, 21 липня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом про визнання права спільної часткової власності на майно реорганізованого КПСП ім. Боженка та виділення їм майнового паю в натурі ( а.с. 4-5 ).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 25 липня 2017 року позовну заяву залишено без руху відповідно до ст.ст. 119-121 ЦПК України ( а.с. 1-2 ).

На обґрунтування постановленої ухвали зазначено, позивачем не зазначено відповідних доказів, а саме: представник позивачів зазначає, що спілка співвласників переданого майна до СААП «Колос» не утворювалася, угода про спільне володіння, користування і розпорядження майном не укладалася, а збори співвласників майнових паїв провести неможливо, проте на підтвердження даних обставин не надає доказів.

Суд позбавлений можливості визначити розмір частки позивачів у пайовому фонді розпайованого майна, без статутних документів, а без рішень загальних зборів співвласників взагалі неможливо визначити, якою більшістю приймаються рішення на загальних зборах підприємства.

Крім того, представником позивача не зазначено доказів невиконання договорів оренди майна в частині сплати орендної плати та хто уповноважував позивачів ( надавав згоду) на виділення їм частки в адмінбудівлі для створення мешканцям с.Потоки фельдшерсько-акушерського пункту.

Крім того, відсутній акт приймання-передачі нерухомого майна щодо передачі нерухомого майна АПП «Колос» с. Потоки в особі директора ОСОБА_5 на підставі постанови державного виконавця від 25.07.2001 року.

В позові не зазначено, яка частка кожного з позивачів в об'єкті нерухомого майна ( адмінбудівлі ), на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай, що їм належить та їх суми.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Як встановлено, позивачем заявлено дві самостійних вимоги майнового та немайнового характеру.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування, у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК України, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України, такий обов'язок покладається на позивача.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Пунктом 5 ч. 3 ст. 119, ст. 121 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 4 до Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру поданою фізичною особою сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання заяви немайнового характеру, поданою фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Дана позовна заява не відповідає вище вказаним вимогам, зокрема, як вбачається із квитанції про сплату судового збору від 20.07.2017 року, судовий збір сплачений лише одним із позивачів, а саме ОСОБА_2 в сумі 640 грн.

При цьому, 27 липня 2017 року представник позивачів ОСОБА_6 подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучив квитанції про сплату судового збору на загальну суму у розмірі 1 075,06 грн. ( а.с. 11, 12, 13, 14, 15 ).

Незважаючи на це, ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто представнику позивачів з посиланням на те, що в даній заяві представником позивача не зазначено доказів та не виконано вимоги зазначеної ухвали суду.

Проте, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Разом з цим, суд першої інстанції, не зазначив суму судового збору, яку позивачам необхідно сплатити для можливості розгляду справи по суті.

Не грунтується на положеннях ст.ст. 119-121 ЦПК України, з точки зору суду другої інстанції, і висновок місцевого суду про наявність зазначених недоліків поданого позову.

Таким чином, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням процесуального права, зокрема, ст.ст. 119, 121 ЦПК України, у звязку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині скасування судового рішення.

Що ж до вимог апелянта про повернення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, то вони не можуть бути задоволені, оскільки провадження по справі не відкривалось і це питання необхідно розглянути місцевому суду відповідно до положень цивільно-процесуального законодавства.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково. Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Сільськогосподарського агропромислового підприємства «Колос» про визнання права спільної часткової власності на майно реорганізованого КПСП ім. Боженка та виділення майнового паю в натурі скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_7