Справа №592/8066/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1189/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та відшкодування частини витрат, здійснених на поховання спадкодавця,

В С Т А Н О В И Л А :

01 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом та просить: визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 та складається із 24 590 грн. 25 коп.; стягнути з ОСОБА_5 на його користь 3 333 грн. 33 коп.; стягнути з ОСОБА_3 12 000 грн. 00 коп.; стягнути солідарно з відповідачів 1 060 грн. 17 коп.; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по 6 733 грн. 08 коп., як компенсацію 1/3 частини витрат, здійснених позивачем на поховання спадкодавця ОСОБА_6 Свої вимоги мотивує тим, що 28 лютого 2015 року померла його дружина ОСОБА_6 Спадкоємцями першої черги за законом є він та сини померлої - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 З довідки Комунального закладу культури Сумської обласної ради Сумська обласна філармонія, де працювала померла, позивачу стало відомо що відповідачам було видано компенсацію за невикористану відпустку з 02 вересня 2014 року по 27 лютого 2015 року в сумі 1590 грн. 25 коп., належну ОСОБА_6, повернуто борг колег дружині в розмірі 13 000 грн. 00 коп., які отримав ОСОБА_3 та 10 000 грн. 00 коп. знайдені в робочому столі дружини, по 5 000 гривень з яких отримав кожний з відповідачів. Вважає, що кошти в сумі 24 590 грн. 25 коп. є їх спільною сумісною власністю з ОСОБА_6, з яких 12 295 грн. 13 коп. є спадковим майном. Окрім того, він здійснював організацію похорон померлої ОСОБА_6 та поніс витрати на їх проведення, а саме 10 421 грн. 00 коп. за ритуальні послуги похоронній службі «Траур», 4 778 грн. 24 коп. за поминальний обід та 20 000 грн. за виготовлення та встановлення комплексного гранітного памятника. Особисто його витрати склали 20 199 грн. 24 коп., 1/3 частина яких становить 6 733 грн. 08 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 та складається із грошових коштів в сумі 24590 грн. 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 333 грн. 33 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 12 000 грн. 00 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1060 грн. 17 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 по 6733 грн. 08 коп. як компенсацію 1/3 частини витрат, здійснених ним на поховання спадкодавця ОСОБА_6.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому зазначає, що довідка КЗК Сумської обласної ради «Сумська обласна філармонія» не є належним доказом отримання відповідачами грошових коштів та їх належності на праві спільної сумісної власності позивачу та спадкодавцеві. Вважає, що понесені ОСОБА_4 витрати на поховання, не є розумними, а встановлення памятника вартістю 40 000 грн. 00 коп. з відповідачами не узгоджувалось. Позивачем також не доведено наявності волі померлої ОСОБА_6 на установлення комплексного гранітного памятника з надгробком. Окрім того вказує на те, що витрати на проведення поминального обіду не відносяться до витрат на поховання, а тому відшкодуванню не підлягають.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, відповідача ОСОБА_3 та його представника відповідачів ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу, представників позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справ вбачається, що 28 лютого 2015 року померла ОСОБА_6 ( а. с. 8 ). Заповіт нею не складався.

Спадкодавцями за законом першої черги є чоловік ОСОБА_4 та сини ОСОБА_5 та ОСОБА_3, кожен із них успадкував по 1/3 частини спадкового майна ( а. с. 9, 10, 11, 12 ). На спадкове майно: грошові вклади, земельну ділянку та будинок спадкоємцям видані свідоцтва про право на спадщину за законом.

За життя ОСОБА_6 працювала у КЗК Сумської обласної ради «Сумська обласна філармонія».

Згідно довідки КЗК Сумської обласної ради «Сумська обласна філармонія» від 01 квітня 2016 року №175, на поховання ОСОБА_6 працівниками філармонії було зібрано 15 000 грн. 00 коп. та передано ОСОБА_4 Сини померлої отримали 1 590 грн. 25 коп. належної померлій ОСОБА_6 компенсації за невикористану відпустку з 02 вересня 2017 року по 27 лютого 2015 року. Гроші в сумі 13 000 гривень, як борг померлій ОСОБА_6, які повернули артисти, було віддано сину ОСОБА_3 Крім того, 28 лютого 2015 року, у столі ОСОБА_6 за місцем роботи були знайдені грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп., які у присутності свідків та невісток ОСОБА_6 було віддано її синам по 5 000 грн. 00 коп. кожному (а. с. 13).

Згідно до ст. 1217 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст. 60, 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 57, 59, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Довідка КЗК Сумської обласної ради «Сумська обласна філармонія» від 01 квітня 2016 року №175 підписана керівником філармонії та скріплена печаткою. Крім того її підписали свідки, які були присутні під час передачі синам ОСОБА_6 зазначених у довідці грошових коштів: ОСОБА_10 голова профспілкового комітету працівників культури, ОСОБА_11 начальник концертного відділу філармонії; ОСОБА_12 начальник господарчого відділу філармонії; ОСОБА_13 заступник директора філармонії; ОСОБА_14 головний інженер філармонії; ОСОБА_15 завідувач канцелярії філармонії. Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 також були допитані судом першої інстанції та у своїх показаннях підтвердили факти, зазначені у довідці КЗК Сумської обласної ради «Сумська обласна філармонія» від 01 квітня 2016 року №175.

Таким чином у суду першої інстанції не було підстав вважати зазначені докази не належними та не брати їх до уваги, як на тому наполягають відповідачі. Твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що 10 000 гривень, які були знайдені у робочому столі ОСОБА_6 належать йому особисто, належними доказами не підтверджуються. ОСОБА_3 на час смерті матері також працював КЗК Сумської обласної ради «Сумська обласна філармонія» та мав свій робочий кабінет та сейф, ключі від якого знаходились у нього. Коли йому та брату віддавали по 5 000 гривень, знайдених у столі їх матері, ОСОБА_3 при свідках не заявив про те, що ці кошти є його особистими, що підтверджується повідомленням директора філармонії ОСОБА_16 на а. с. 60.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що грошові кошти в сумі 13 000 гривень та 10 000 гривень, які належали померлій ОСОБА_6, відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України є їх спільною з чоловіком ОСОБА_4 сумісною власністю і за правилами ст. 70 СК України позивач має право на ? їх частину. Інша ? частина цих грошових коштів є спадковим майном померлої ОСОБА_6, а тому відповідачі повинні повернути позивачу частину отриманих ними коштів, до якої входить частка позивача як подружжя та як спадкоємця.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

З довідки Департаменту інфраструктури Сумської міської ради № 4782 від 18.05.2016 року вбачається, що померла ОСОБА_6 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею на час її смерті з нею був зареєстрований її чоловік ОСОБА_4 (а. с. 61). Відповідачі з померлою ОСОБА_6 однією сімєю не проживали. Зазначена обставина ними не заперечується. Таким чином право на отримання 1 590 грн. 25 коп., належної померлій ОСОБА_6 компенсації за невикористану відпустку, мав саме позивач як член її сімї. В межах позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що 1060,17 гривень із цієї суми підлягають стягненню на користь позивача. В той же час, суд дійшов помилкового висновку, що ці грошові кошти підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

З видаткового касового ордеру від 27 березня 2015 року вбачається, що 1590,25 грн. заробітної плати ОСОБА_6 отримав ОСОБА_3 (а. с. 160). А тому грошові кошти в сумі 1060,17 гривень підлягають стягненню на користь позивача тільки з ОСОБА_3

Не можна повністю погодитись і з висновками суду першої інстанції щодо розміру грошової суми на відшкодування витрат на поховання ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Згідно квитанції №0154 від 01 березня 2015 року за ритуальні послуги ОСОБА_4 було сплачено 10 421 грн. 00 коп. (а. с. 14).

Із довідки директора КОП СНАУ ОСОБА_17 та фіскального чеку від 02 березня 2015 року вбачаться, що ОСОБА_4 був заказаний поминальний обід на суму 4 778 грн. 24 коп. (а. с. 15, 16).

10 вересня 2015 року між ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_18 було укладено договір замовлення №234а на виготовлення на встановлення комплексного гранітного памятника, вартість робіт по договору становить 40 000 грн. ( а. с. 17 ).

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці відповідно до ст. 1232 ЦК України.

Крім того зазначені позивачем витрати на ритуальні послуги та поминальний обід повністю покриваються сумою грошових коштів зібраних працівниками філармонії та переданих ОСОБА_4

Щодо відшкодування витрат на виготовлення та влаштування памятника, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до свідоцтва про поховання ОСОБА_6 воно видано ОСОБА_4 як користувачу місця подвійного поховання. З договору замовлення № 234а вбачається, що позивачем було замовлено та сплачено вартість гранітного комплексу, який включає памятник гранітний на двох осіб (його та ОСОБА_6І.), постамент гранітний (червоний з чорним бордюром), огорожу гранітну, вкладання тротуарної плитки, монтаж та встановлення памятника, всього на суму 40 000 грн. Позивач вважає, що так як гранітний комплекс на двох осіб, спадкоємці ОСОБА_6 повинні нести половину витрат на його виготовлення в сумі 20 000 грн.

Проте, з такими твердженнями позивача повністю погодитись не можна. З фотознімків гранітного комплексу вбачається, що він зроблений з чорного та червоного граніту, має значні оздоблення, в тому числі вибиті на граніті портрети позивача та ОСОБА_6, зі зворотної боку памятника мається ще один портрет ОСОБА_6 Доказів того, що він погоджував із відповідачами виготовлення саме гранітного комплексу такої вартості, позивач суду не надав.

Відповідно до інформації приватного підприємця ОСОБА_18, з яким позивач уклав договір на виготовлення гранітного комплексу, середня вартість стандартного гранітного памятника на одну особу становить 5000 грн., монтаж памятника та його встановлення з бетонними роботами становить 3000 грн., всього 8000 грн. Саме ці витрати, враховуючи положення ч. 1 ст. 1232 ЦК України, відповідачі зобовязані відшкодувати відповідно до розміру їх спадкової частки, тобто по 2666,66 грн. кожний.

Щодо довідки КП «Спеціалізований комбінат» на а. с. 55 про вартість та установку памятника в сумі 2384,75 грн., яку надав представник відповідачів, колегія суддів не бере її до уваги, так як в ній не зазначено якісні характеристики памятника. Сам ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду погоджувався з тим, що вони мали намір встановити матері гранітний памятник. А тому колегія суддів враховує вартість та встановлення саме гранітного памятника, дані про яку надав суду ПП ОСОБА_18

Отже, виходячи з викладеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення позовних вимог про стягнення суми компенсації за невикористану відпустку та витрат на поховання: компенсація за невикористану відпустку, належна померлій ОСОБА_6 підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3, а витрати на поховання необхідно зменшити до 2666,66 грн.

У звязку зі зміною рішення суду в частині позовних вимог, воно також підлягає зміні в частині вирішення питання розподілу судових витрат. Позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. Пропорційної задоволеним позовним вимогам відшкодуванню на його користь підлягають витрати в сумі 401,07 грн. (29859,66 грн. : 21726,82 грн. = 551,2 грн. : х; х = 401,07 грн.). Відповідно до задоволеної частини позовних вимог з ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати в сумі 133,69 грн., а з ОСОБА_3 витрати в сумі 267,38 грн.

Керуючись ст. ст. 303; п. 2 ч. 1 ст. 307; 309 ч. 1 п. п. 1, 3, 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року змінити в частині вирішення позовних вимог про стягнення суми компенсації за невикористану відпустку та витрат на поховання, а також в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1060 гривень 17 коп. компенсації за невикористану відпустку, що належала померлій ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на поховання ОСОБА_6 по 2666 гривень 66 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 267 гривень 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 133 гривні 69 коп.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -