ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9434/17
провадження № 2/753/4962/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» щодо визнання договору від 01.01.2005 року недійсним, стягнення грошових сум у відшкодування моральної шкоди та інших,

Встановив:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача в порядку цивільного судочинства.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо вимоги щодо визнання договору від 01.01.2005 року недійсним, яка конкретно не викладена щодо відсутності в ній посилання на найменування контрагентів за вказаним договором; не зазначено доказів щодо заподіяння позивачу моральної шкоди; позовна заява в частині зазначення переліку додатків до позову містить виправлення вчинені невідомою особою без застереження щодо їх наявності, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка їх вчинила; не вказана ціна позову.

Враховуючи наведене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року було вирішено: залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копія вказаної ухвали була отримана представником позивача ОСОБА_3 не 04 вересня 2017 року (згідно з розпискою ОСОБА_3, копія довіреності від 22.05.2017 року).

При цьому, 08 вересня 2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 від 07 вересня 2017 року щодо усунення недоліків, в якому було викладено додаткове обгрунтування, а також змінено зміст позовних вимог, які викладені у новій редакції, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цієї заяви не було долучено її копія для відповідача (при цьому акт щодо відсутності вказаного додатку судом не складався, оскільки посилання на його наявність відсутнє і в переліку додатків до вказаної заяви, які зазначені заявником).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, до вказаної заяви ОСОБА_3 від 07 вересня 2017 року щодо усунення недоліків було долучено розрахунок боргу, який також містив додаткове обгрунтування, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цієї заяви не було долучено копії вказаного розрахунку для відповідача (при цьому акт щодо відсутності вказаного додатку судом також не складався, оскільки посилання на його наявність відсутнє і в переліку додатків до вказаної заяви, які зазначені заявником).

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних копій здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Крім того, судом враховано, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст. 119, 120 ЦПК України.

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» щодо визнання договору недійсним, стягнення грошових сум у відшкодування моральної шкоди та інших.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: