Справа № 156/205/17 Провадження № 22-ц/773/877/17 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Русинчука М.М.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - Мельник В.М.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»(далі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, покликаючись на те, що 11.12.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 12 402,45 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилається на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, і в результаті порушення зобов'язань за кредитним договором станом на 06.02.2014 року відповдач має заборгованість у сумі 36 471,84 грн, яка складається з: 12 402,47 грн. - заборгованість за кредитом; 7 060,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13 890,52 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 3 118,63 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, яку просило стягнути з ОСОБА_5 в його користь.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2017 року в задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Сокуренко Наталія Вікторівна, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.12.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № SAMDN50OTC000811397 від 26.06.2008 року (далі Договір 1), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

Відповідно до п. 1.1.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме відсотки на 3 118,63 грн.. Відповідно до п.п. 1.1.2, 1.1.3 Генеральної угоди заборгованість за договором № SAMDN50OTC000811397 від 26.06.2008 року на дату підписання Генеральної угоди становить 13 222,47 грн., остання дата погашення заборгованості за договором 31.12.2015 року.

Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди про реструкторизацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт банк надав позичальнику ОСОБА_3 строковий кредит у розмірі 12402,47 грн. на строк 24 місяців з 11.12.2013 року по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов'язання позичальника порвернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві умовах і правилах сроки погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця позичальник здійснює повернення кредиту банку в розмірі 620,62 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил, дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2015 року.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України (в подальшому - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання)(ст.610 ЦК України). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду первісного кредитного договору № SAMDN50OTC000811397 від 26.06.2008 року, виписки по рахунках за даним договором, докази отримання відповідачем грошових коштів в сумі 12402,45 грн., докази відкриття в банку рахунку.

Разом з тим, вирішуючи спір суд застосував до спірних правовідносин статтю 1053 ЦК України, яка регулює новацію боргу у позикове зобов'язання та прийшов до висновку, що укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.12.2013 року не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1053 ЦК України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що у зв'язку з невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № SAMDN50OTC000811397 від 26.06.2008 року у нього утворилась заборгованість перед банком в розмірі 12 402,47 грн., а тому сторони 11.12.2013 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.12.2013 року.

Відповідно до умов зазначеної Генеральної угоди банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 12 402,47 грн. на строк 24 місяців з 11.12.2013 року по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а позичальник зобов'язався порвернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання позичальником Банку грошових коштів(щомісячного платежу) в сумі 620,62 грн..

З матеріалів справи, зокрема наданого банком розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не виконував обов'язків по щомісячному поверненню кредитних коштів, покладених на нього кредитним договором та Генеральною угодою, і після закінчення терміну повернення кредиту, тобто після 31.12.2015 року, кредит не повернув, станом на 06.02.2017 року заборгованість відповідача перед банком становить 36471 грн. 84 коп. що складається з: 12402 грн. 47 коп. - заборгованість за кредитом, 7060 грн. 22 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 13890 - заборгованість за пенею, 3118 грн. 63 коп. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегія суддів вважає його належним та допустимим доказом, так як він містить всю необхідну інформацію для перевірки розміру нарахованої заборгованості, а тому бере його до уваги. Даний розрахунок стороною відповідача не спростований.

Заяви про застосування строків позовної давності відповідач не заявляв.

В обгрунтування позовних вимог позивачем також було надано суду належним чином завірені копіїї кредитного договору №SAMDN50OTC000811397 від 26.06.2008 року, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.12.2013 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

В суді апеляційної інстанції представником позивача надані додаткові докази на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів шляхом перерахування на платіжну картку та відкриття в банку рахунку, зокрема, підписана відповідачем Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 11.12.2013 року, довідки про видачу кредитної картки на ім'я відповідача та докази її отримання, виписка по рахунку.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором та Генеральною угодою, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 36471 грн. 84 коп.

Крім того, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин ст. 1053 ЦК України, якою керувався суд при ухваленні рішення, відповідно до якої за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Позовні вимоги з цих підстав позивачем не заявлялись.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно зі статтею 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

У зв'язку із задоволенням позову та апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3360 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2017 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 грудня 2013 року у розмірі 36471(тридцять шість тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 84 коп., що складається з: 12402(дванадцять тисяч чотириста дві) грн. 47 коп. - заборгованість за кредитом, 7060(сім тисяч шістдесят) грн. 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 13890(тринадцять тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 52 коп. - заборгованість за пенею, 3118 (три тисячі сто вісімнадцять) грн. 63 коп. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3360(три тисячі триста шістдесят) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді