Справа №1416/6497/12 05.09.2017 05.09.2017 05.09.2017
Провадження №22-ц/784/1958/17
Справа №1416/6497/12 Головуючий у 1-й інстанції Кирильчук О.І.
Провадження № 22ц-784/1958/17 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

05 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю:

- представників стягувача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

- представника боржника ОСОБА_4,

- представників Інгульського ВДВС Іванченка І.В., Севастьянової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2017 року, постановлену у справі за скаргою ОСОБА_7 на дії державного виконавця щодо визначення вартості й оцінки майна,

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_7 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця щодо визначення вартості й оцінки арештованого майна.

Скаргу заявниця обґрунтовувала тим, що на виконанні у Інгульському районному відділі державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення про стягнення із ОСОБА_8 заборгованості на користь ПАТ «Енергобанк».

Висновком від 29 травня 2017 року вартість арештованого майна боржника - нежитлового приміщення загальною площею 235,4 кв.м по АДРЕСА_1 - визначено оцінювачем у 3 374 100 грн.

Посилаючись на те, що оцінка арештованого майна, проведена за запитом державного виконавця ТОВ «Українська експертна група» є значно заниженою та необ'єктивною, а висновок складений з порушенням вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав» та без дотримання процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», заявниця просила про задоволення скарги.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невірну оцінку доказів та порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах № 6 від 07 лютого 2014 року у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Інгульському відділі державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва про стягнення із ОСОБА_8 на користь ПАТ «Енергобанк» 2 981 777 грн. 30 коп. заборгованості за кредитним договором.

02 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області з метою визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ «Українська експертна група».

22 травня 2017 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група» підготовлено звіт з незалежної оцінки майна з метою його відчуження шляхом продажу через прилюдні торги, згідно з яким загальна вартість нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_7 становить 3 374 100 грн.

Наполягаючи на задоволенні скарги, заявниця зазначала, що суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання надав неналежний документ визначення оцінки арештованого майна. Крім того, оцінка майна не відображає дійсної ринкової вартості об'єкту нерухомості, а є значно заниженою.

Із матеріалів справи видно, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року замінено стягувача ПАТ «Енергобанк» на правонаступника ОСОБА_9

Із змісту скарги видно, що ОСОБА_9 був залучений до участі у справі як стягувач.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби розглядаються загальними судами за участю учасників виконавчого провадження прав і обов'язків яких безпосередньо стосується звернення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року, скарги, заяви мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положенням ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв ( скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК яким врегульовано аналогічні питання.

Аналогічні роз'яснення містяться і у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року.

В порушення вимог ст. 74, 76 ЦПК України, якими передбачено здійснення судових викликів осіб, які беруть участь у справі та їх порядок, суд першої інстанції не повідомив стягувача про час та місце розгляду справи, натомість направив судову повістку ПАТ «Енегобанк», який вибув з виконавчого провадження внаслідок правонаступництва та розглянув справу у відсутність нового стягувача ОСОБА_9, до якого перейшли права та обов'язки кредитора.

Крім того, відповідно до ст.ст. 5, 10, 11, 27, 31, 127, 128 ЦПК України скарга підлягає врученню (надісланню) стягувачу та іншим заінтересованим особам для надання можливості їм ознайомитись із такою, підготовки можливих пояснень, заперечень на неї, тощо.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одним із принципів, що випливає із ч.1 ст. 6 Конвенції є принцип рівності сторін.

Відповідно до п. 17 рішення Європейського суду з прав людиниу справі Беер проти Австрії від 6.02.2001 року (заява №30428/96): «…принцип рівності сторін вимагає, щоб кожній стороні було надано прийнятну можливість представити свою справу в умовах, які не поставлять її у значно не вигідніше становище по відношенню до протилежної. «... Кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися і прокоментувати подані зауваження або докази, надані іншою стороною.

Однак судом вказаний принцип не дотримано та не надано можливості стягувачу ознайомитись із поданою скаргою та подати свої пояснення, заперечення, тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при постановлені ухвали судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, тому вирішення питання про правомірність складання звіту є передчасним.

За таких обставин колегія суддів, встановивши порушення судом першої інстанції норм процесуального права вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 303 ЦПК України вийти за межі апеляційної скарги, скасувавши оскаржувану ухвалу з направленням справи на новий розгляд.

У зв'язку з порушенням

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2017 року скасувати, а скаргу ОСОБА_7 на дії державного виконавця щодо визначення вартості й оцінки майна повернути до того ж суду для розгляду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :