Справа №720/1055/17-ц
Провадження: 2/720/643/17
30 серпня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А. за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.,
сторін по справі: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про визнання свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок частково недійсним та про визнання права власності на частку майна в порядку її набуття як за колишнім членом колгоспного двору, - встановив:
Позивачі звернулися до суду з позовом в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 якій проживав АДРЕСА_1.
Господарство розташоване по АДРЕСА_2 станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були, померлий ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
За життя спадкодавця було оформлено право власності на дане господарство та видане свідоцтво 13.02.1991 року в цілому на житловий будинок по АДРЕСА_2 на ОСОБА_6 .
Позивачі вважають, що відповідно до діючого законодавства станом на 1990 - 1991 рік оскільки дане господарство відносилось до типу колгоспного двору воно належало всім членам колгоспного двору в рівних частках по ? частині.
За життя ОСОБА_6 залишив заповіт яким все своє майно заповів онуку ОСОБА_5 та якій прийняв спадщину в повному обсязі у визначений законом строк.
Позивачі вважають, що видане свідоцтво про право власності на господарство 13.02.1991 року в цілому на житловий будинок по АДРЕСА_2 на ОСОБА_6 порушує їхні права як співвласників, оскільки спадщина відкрилась лише на ? частину.
Позивачі просять суд визнати частково не дійсним свідоцтво про право власності видане 13.02.1991 року ОСОБА_6 та визнати за ними право власності по ? частині в майні колишнього колгоспного двору.
В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився та не повідомив суд про причину не явки.
У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до довідки виданої сільської радою с. Магала, Новоселицького району 10.07.2013 року за №57 господарство розташоване по АДРЕСА_2 станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Рішенням Новоселицької районної ради від 13.09.1989 року за №149 видано свідоцтво про право власності на колгоспний двір по АДРЕСА_2 ОСОБА_6.

З технічного паспорту виготовленого 22.02.1991 року з змінами від 22.06.2017 року встановлено, що по АДРЕСА_2 до будівель побудованих під час існування колгоспного двору відносяться житловий будинок літер А, сарай літер Д, колодязь №1, огорожа №2-5, вигрібна яма №7.

Відповідно до ст.120-123 ЦК УРСР в редакції 1963 року діюча на час існування колгоспного двору частки членів колгоспного двору є рівними.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п.6 роз'яснюється, що До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору,а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його

майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства

двору (в цей строк не включається час перебування на дійсні строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

Отже, аналізуючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми суд дійшов висновку, що відповідно до існуючого законодавства на час припинення існування колгоспного двору у 1991 році позивачі та померла особа ОСОБА_6 в рівних частках на праві спільної часткової власності володіли та користувалися по АДРЕСА_2 житловим будинок літер А, сараєм літер Д, колодязем №1, огорожею №2-5, та вигрібної ямою №7.

А тому суд вважає, що видане свідоцтво на підставі Рішення Новоселицької районної ради від 13.09.1989 року за №149 про право власності на колгоспний двір по АДРЕСА_2 ОСОБА_6, порушує права позивачів як співвласників.

Суд вважає, що є всі правові підстави для визнання частково не дійсним свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок виписане 13 лютого 1991 року виконавчим комітетом Магальської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області на ім'я ОСОБА_6 на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_2 на підставі рішення №149 від 13.09.1989 року виконавчим комітетом Новоселицької районної ради та визнання за позивачами права власності по ? частині в житловому будинку літер А, сараю літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5, та вигрібної ями №7.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належить судовий збір.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Платіжним дорученнями від 13 липня 2017 року позивачами сплачено судовий збір в загальній сумі 4465 грн. (чотири тисячі чотириста шістдесять п'ять грн..) якій підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 10,59,60,61,208-218,224-228 ЦПК України, і на підставі ст.120-123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.16,380,392 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати частково не дійсним свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок виписане 13 лютого 1991 року виконавчим комітетом Магальської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області на ім'я ОСОБА_6 на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_2 на підставі рішення №149 від 13.09.1989 року виконавчим комітетом Новоселицької районної ради.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на ? частину житлового будинку літер А. сараю літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5. вигрібної ями №7, які розташовані по АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3, ІПН:НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на ? частину житлового будинку літер А. сараю літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5. вигрібної ями №7, які розташовані по АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4, ІПН:НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на ? частину житлового будинку літер А. сараю літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5. вигрібної ями №7, які розташовані по АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 понесені судові витрати в загальній сумі 4466 грн. 20 коп. (чотири тисячі чотириста шістдесять шість грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

ОСОБА_5 має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя : Вівчар Г.А.