АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських прав, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) про захист авторських прав, мотивуючи тим, що 11 березня 2016 року в магазині туристичного центру ОСОБА_4, господарську діяльність в якому проводить ФОП ОСОБА_2, її представником зафіксовано факт публічного показу та розповсюдження (реалізації, продажу) товару: магніту сувенірного «ІНФОРМАЦІЯ_1», на якому незаконно (без дозволу) відтворено один із творів образотворчого мистецтва (картину) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Зазначала, що у 2008 році нею своєю творчою працею було створено твір образотворчого мистецтва, а саме картину під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», права на твір підтверджуються свідоцтвом НОМЕР_1 від 20 травня 2014 року та рішенням до нього.

Вказувала, що реалізація вказаного товару підтверджується товарним чеком з терміналу ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11 березня 2016 року, а тому вона має право на отримання компенсації у розмірі від 10 до 50.000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_2 був здійснений публічний показ та розповсюдження товару з об'єктом права інтелектуальної власності, права на який належать їй, що є грубим порушенням авторських прав, а тому просила суд ухвалити рішення, яким захистити авторські права, порушені шляхом показу та розповсюдження контрафактного товару (магніту) ФОП ОСОБА_2, в якому без дозволу втілено твір образотворчого мистецтва ОСОБА_3, а саме: за фактом публічного показу та реалізації 11 березня 2016 року сувенірного магніту, в якому було використано твір ОСОБА_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2»; стягнути з ФОП ОСОБА_2 компенсацію в розмірі 16.000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.435,437 ЦК України, ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст.440 ЦК України та ст.15 вказаного Закону, зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно зі ст.1 вказаного Закону контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Відповідно до ч.1 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором.

Частиною 2 ст.1107 ЦК України передбачено, що договір щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору що розпорядження майновими правами інтелектуальної власності такий договір є нікчемним.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», що підтверджується Витягом з офіційного каталогу автора під назвою «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2008 рік», свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_1 від 20 травня 2014 року, рішенням Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір Збірка творів образотворчого мистецтва «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2008 рік» та Афідевітом-заявою ОСОБА_3 від 02 грудня 2014 року.

Також авторство ОСОБА_3 підтверджується підписом на оригінальному примірнику творів, також у нижньому лівому куті твору зазначений рік створення.

11 березня 2016 року в магазині туристичного центру ОСОБА_4, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2, за адресою - АДРЕСА_1 зафіксовано факт реалізації товару - магніту сувенірного «ІНФОРМАЦІЯ_1», на якому (без дозволу) відтворено один із творів образотворчого мистецтва (картин) ОСОБА_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2»

Реалізація вказаного товару підтверджується чеком с терміналу ПАТ КБ «Приватбанк» від 11 березня 2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції керувався вимогами Закону України «Про авторське право та суміжні права» та виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що контрафактний примірник твору -примірник твору, опублікований і (або) розповсюджений з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до п.б ч.1 ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

У п.44 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04 червня 2010 року №5 роз'яснено, що особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивачем не доведено факт наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями сторін, а також виникнення збитків відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Згідно п.42 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04 червня 2010 року №5, при вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК України, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50.000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

У матеріалах справи містяться копії образотворчого твору; копія офіційного каталогу автора; товарний чек, виданий в магазині, який містить ідентифікуючі дані відповідача, що підтверджує причинний зв'язок між діями відповідача щодо розповсюдження контрафактних примірників творів без відповідного дозволу та, як наслідок, порушенням майнових прав автора - ОСОБА_3

Враховуючи, що у спірних правовідносинах встановлено презумпцію винного завдання шкоди, саме на відповідача покладається тягар доказування того, що ним не було порушено Закон України «Про авторське право і суміжні права».

Доводи апеляційної скарги щодо порушенням судом першої інстанції норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не свідчать про незаконність та неправильність рішення суду.

Доводи, викладені представником відповідача в письмових поясненнях від 11 вересня 2017 року, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ст.304 ЦПК України, рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального й процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.