Справа №488/590/17 31.08.2017 31.08.2017 31.08.2017
Провадження №22-ц/784/1848/17
Справа № 488/590/17
Провадження № 22ц/784/1848/17
Головуючий у І інстанції Селіщева Л.І.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.,

Суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання - Шагай О.А. ,

За участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства "Дельта Банк", приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Козленок Світлани Іванівни та ОСОБА_5 про припинення дії договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Дельта Банк", приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. та ОСОБА_5 про припинення іпотеки нерухомого майна та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначав, що 6 жовтня 2014 року він придбав на аукціоні з продажу майна банкрута, нерухоме майно - житловий будинок разом із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно раніше належало ОСОБА_5, якого як фізичну особу-підприємця постановою Господарського суду Миколаївської області від 8 січня 2013 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

7 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А. йому видано свідоцтво про право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, яке він зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Намагаючись у 2016 році продати зазначені житловий будинок та земельну ділянку, ОСОБА_2 з'ясував, що вони перебувають в іпотеці у ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору іпотеки, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 14 квітня 2008 року.

Зважаючи на викладене, уточнюючи позовні вимоги, просив припинити дію іпотечного договору в частині житлового будинку із земельною ділянкою , що розташовані в м. Миколаєві, АДРЕСА_1, укладеного 14.04.2008 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк», та зобов'язати приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. виключити з Державного реєстру іпотек відомості про іпотеку спірного нерухомого майна (а.с. 3-5, 66).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2017 року позов задоволено частково. Припинено чинність іпотеки нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за іпотечним договором від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та АКІБ «Укрсиббанк». Скасовано записи у Державному реєстрі іпотек за № 7015796 від 14 квітня 2008 року, та № 7015647 від 14 квітня 2008 року та записи у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 7015483 від 14 квітня 2008 року та № 7015376 від 14 квітня 2008 року про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за іпотечним договором від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та АКІБ «Укрсиббанк» (а.с.70-71).

Додатковим рішенням того ж суду від 17 липня 2017 року з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 640 грн. (а.с. 75).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення по справі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову (а.с. 77-78).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач просив відхилити апеляційну скаргу.

Інші відповідачі, належно повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не зявились.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року між ОСОБА_5 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. за реєстровим № 1423. Згідно даного договору в іпотеку банку передано належне ОСОБА_5 нерухоме майно : житловий будинок разом із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв. АДРЕСА_1. У зв'язку із укладенням цього договору до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна нотаріусом внесені відомості щодо обтяження зазначеного іпотечного майна та заборону його відчуження.

8 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого останній набув вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі, за кредитним та іпотечним договорами, що були укладені зі ОСОБА_5

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 8 січня 2013 року ФОП ОСОБА_5 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У процесі ліквідації майно банкрута реалізовано, у тому числі, житловий будинок разом із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельна ділянка за адресою: м. Миколаїв. АДРЕСА_1, на аукціоні, який відбувся 6 жовтня 2014 року та оформлений протоколом № 341 від 6 жовтня 2014 року. Зазначене майно банкрута було придбане ОСОБА_2, який 7 жовтня 2014 року отримав свідоцтво про право власності, видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурією С.А. за реєст. № 1569.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року затверджено звіт ліквідатора ла ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_5, припинено його підприємницьку діяльність, а грошові вимоги кредиторів, у тому числі, ПАТ «Дельта Банку», визнано погашеними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, посилаючись на вимоги ст. 593 ЦК України, виходив з того, що права позивача на користування та розпорядження належним йому майном порушено та підлягає поновленню шляхом припинення дії іпотечного майна та виключення відповідних записів з Реєстру.

Але з таким висновком суду погодитись на можна, оскільки він не відповідає вимогам норм матеріального права.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких, зокрема, належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час спірних правовідносин), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної комісії скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обтяження щодо розпорядження майном такого боржника.

Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

За змістом зазначених норм іпотека не припиняється при переході прав на іпотечне майно, якщо не наступили обставини, визначені законом, зокрема статтею 17 Закону України «Про іпотеку» або статтею 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». При цьому факт реалізації іпотечного майна (стаття 17 Закону «Про іпотеку») припиняє іпотеку лише за умови дотримання положень статей 23 та 11 цього Закону (постанова ВСУ України від 31.05.2017 року по справі № 6-1803цс16).

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 0 про надання споживчого кредиту траншами, ліміт якого 4853,48 грн. строком на 11 місяців, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому видано такий транш, а також кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким ОСОБА_5 отримав в кредит 200000 доларів США зі строком повернення до 13.04.2029 року. В той же день між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір на виконання зобов'язань за останнім кредитним договором, за яким ОСОБА_5 передав в іпотеку банку житловий будинок з земельною ділянкою, які розташовані за адресою АДРЕСА_1, які належали йому на праві власності. Заборгованість за зазначеним кредитним договором не погашена, станом на 15.08.2017 року її розмір становить 330846,20 доларів США (а.с. 94-104).

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 08 січня 2013 року в порядку ст. 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порушено провадження в справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5, якою останнього визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура (а.с. 22-24).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5 припинено, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланк ФОП ОСОБА_5, припинена його підприємницька діяльність. Як вбачається з зазначеної ухвали в рамках ліквідаційної процедури нерухоме майно ОСОБА_5, тобто житловий будинок та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, були продані на аукціоні 06.10.2014 року (протокол № 341 від 06.10.2014 року) за ціною 365444,20 грн. Відомості про те, що у зв'язку з відкриттям ліквідаційної процедури зазначене спірне майно було звільнено від обтяження іпотекою в ухвалі відсутні (а.с. 25-32). За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна банкрута відповідачу перераховано 244632,62 грн., в рахунок кредиторської заборгованості банкрута.

На підставі свідоцтва про право власності від 10.11.2015 року право власності на вказане спірне майно набув позивач ОСОБА_2 (а.с. 10).

Таким чином, предмет іпотеки було реалізовано не відповідно до вимог Закону «Про іпотеку». Заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором не погашена.

В постанові ВСУ від 23.03.2016 у справі N 54/315 зазначено, що вирішуючи питання про те, чи поширюються вимоги статті 23 Закону України "Про іпотеку" на особу, яка придбала на прилюдних торгах у межах ліквідаційної процедури відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обтяжене іпотекою майно, та чи можна звернути стягнення на таке майно, судам слід враховувати таке.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведено інформацію про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже, всі права та обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, переходять до нового власника.

Таким чином, у разі відсутності підстав для припинення договору іпотеки, передбачених статтею 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Судом першої інстанції зазначені вимоги норм матеріального права та правові позиції Верховного Суду України, які є обов'язковими відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України, не були враховані при ухваленні рішення, тому відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. У зв'язку із скасуванням рішення суду підлягає скасуванню і додаткове рішення того ж суду від 17.07.2017 року, яким з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в сумі 640 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у зв'язку з скасуванням рішення суду та ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1408,00 грн (а.с.86).

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 4 липня 2017 року та додаткове рішення того ж суду від 17 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства "Дельта Банк", приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Козленок Світлани Іванівни та ОСОБА_5 про припинення дії договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» сплачений судовий збір в сумі 1408 гривень ( одна тисяча чотириста вісім гривень).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді