Справа № 348/2045/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1406/2017
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р.П. Р. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ВасиляФедоровича до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача- відділ Держземагенства у Надвірнянському районі та Пасічнянська сільська рада про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування договору дарування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 19 липня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищезазначеним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що спірна земельна ділянка площею 0,0749 га по вул. В. Стуса в с. Пасічна перебувала у його користуванні, на ній знаходився будинок покійних батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і, відповідно до облікових записів в господарських книгах рахувалась за його батьками.

Будинок декілька років тому був ним розібраний, однак земельна ділянка і надалі перебувала у його користуванні.

Після звернення в липні 2014 року до Пасічнянської сільської ради із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, йому стало відомо, що сільська рада надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки ОСОБА_2, який згодом отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0749 по вул. В. Стуса, в с. Пасічна, а пізніше подарував її своїй дочці.

Позивач, посилаючись на порушення його права на користування та володіння спірною земельною ділянкою, просив скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_2, а також укладений ним удаваний правочин - договір дарування земельної ділянки своїй дочці ОСОБА_3

Рішенням Надвірнянського районного суду від 19 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд не дав належної оцінки тому, що спірна земельна ділянка перебувала у його користуванні, на ній знаходився будинок його покійних батьків, та відповідно до облікових записів в господарських книгах рахувалась за його батьками.

Вказана обставина підтверджена показами свідків ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які заперечували щодо погодження меж, однак Пасічнянська сільська рада своїм рішенням надала ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

ОСОБА_8 при приватизації спірної земельної ділянки не дотримався вимог законодавства України, оскільки земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Пасічнянська сільська рада не пересвідчилась чи дана земельна ділянка перебуває у користуванні чи у власності іншої особи.

При видачі Державного акту про право власності на земельну ділянку відповідачу ОСОБА_2 не дотримано вимог Інструкції щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_9 представник відповідача ОСОБА_10 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

На адресу апеляційного суду надійшли заяви сільського голови Пасічнянської сільської ради та заступника начальника головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області відділ у Надвірнянському районі про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам з огляду на наступне.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позовні вимоги позивача про порушення його прав на спірну земельну ділянку не знайшли свого підтвердження.

Так, відповідно до положень ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що він являється законним користувачем спірної земельної ділянки, оскільки така була облікована за господарством його покійних батьків, а згодом у його користуванні.

За змістом положень ч.1,2 ст. 116 ЗК України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;визнання угоди недійсною;визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків;застосування інших, передбачених законом, способів.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не подав суду будь-яких доказів щодо його права користування земельною ділянкою площею 0,0749 га по вул. Стуса в с. Пасічна.

Натомість судом встановлено, що рішенням виконкому Пасічнянської сільської ради від 18.06.2013 року за №10-22/2013 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку» вирішено затвердити акт комісії від 18.06.2013 року та дати дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_2 на земельну ділянку в с.Пасічна по вул. В.Стуса площею 0,0749 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту.

Зобов»язано ОСОБА_2 виготовити Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Встановлено, що зазначене рішення сесії сільської ради ОСОБА_2 виконав, виготовив технічну документацію, отримав право власності на земельну ділянку, що в с.Пасічна, по вул. В.Стуса, площею 0,0749 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яке зареєстрував в Реєстраційній службі Надвірнянського РУЮ.

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Надвірнянського районного суду від 08.12.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015 року та ухвалою колегії Вищого адміністративного суду України від 22.10.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Пасічнянської сільської ради, третьої особи: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Пасічнянської сільської ради від 18.06.2013 року за № 10-22/2013 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку» відмовлено.

Під час розгляду вищезазначеної справи судом встановлено, що дійсно згідно погосподарської книги Пасічнянської сільської ради за 1961,1962,1963 роки під № 1047 було зареєстровано домогосподарство, де головою двору був ОСОБА_4 19.08.1961 року померла ОСОБА_5, мати позивача, а 16.11.1963 року помер ОСОБА_4, батько позивача. Дітей помістили в дитячі заклади, а господарство ліквідоване.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлено, що близько 15 років тому приїжджав позивач та мав намір будувати будинок. Розібравши старий будинок будматеріали віддали ОСОБА_13, яка на вказаній земельній ділянці випасала корову, а після її смерті у 2011 році земельною ділянкою ніхто не користувався.

Вказані обставини підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду також позивач ОСОБА_1

Судом також встановлено, що земельна ділянка площею 0,0749 га по вул. Стуса в с. Пасічна станом на час надання її ОСОБА_2 належала до фонду запасу земель Пасічнянської сільської ради, ОСОБА_1 не скористався своїм правом звернення до сільської ради про надання йому зазначеної земельної ділянки і тільки після ухвалення рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_2 він звернувся із відповідною заявою до сільської ради.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не являвся землекористувачем чи власником спірної земельної ділянки, а тому вимоги позивача про порушення його прав у зв»язку з передачею у приватну власність її ОСОБА_2, а в подальшому дарування даної земельної ділянки ОСОБА_3 є необгрунтованими.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що при видачі Державного акту про право власності на земельну ділянку відповідачу ОСОБА_2 не дотримано вимог Інструкції щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою, оскільки ОСОБА_1 не довів що він являється законним користувачем зазначеної земельної ділянки та відповідно яким чином вказані на його думку порушення при оформленні державного акту впливають на його права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам по справі, постановив рішення з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 19 липня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.В.Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_14