АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4468/17 Справа № 205/5943/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Дніпро

12 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Пищиди М.М., Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Дніпропетровської міської ради, третя особа: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що відповідач не віддає їй оригінали документів на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, через що позивач не може оформити спадщину /а.с. 3-5, 34-36/.

ОСОБА_2 позов не визнала та звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_3 та після уточнення позовних вимог просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 93-95/.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру, розташовану зав адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про усунення права на спадкування - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 158-160/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, а ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог - відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 162-164/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07.06.1994 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядження № 6/1534-94, зареєстровано в БТІ в реєстрову книгу № 174п, реєстровий № 84 /а.с. 17/.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 30.07.1996 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської нотаріальної контори, реєстровий № 1-3623, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_3 (а.с. 9, 11,12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що відділом державної реєстрації смерті ДМУЮ, 05.11.2015 року зроблено актовий запис № 8408 /а.с. 67/.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартира АДРЕСА_1.

24.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 /а.с. 116/.

Постановою нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15.07.2016 року ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, у з'вязку з відсутністю оригіналу права власності на спадкове майно на руках у спадкоємиці ОСОБА_3 /а.с. 6/.

Також до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, 14.04.2016 року звернулася ОСОБА_2, постановою від 08.06.2016 року їй роз'яснено про неможливість посвідчити нотаріальну дію, а саме видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин та наявність заповіту від імені ОСОБА_4 на ім'я іншої особи /а.с. 132-133/.

При вищенаведених обставинах, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, посилається на те, що вона в період з листопада 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 утримувала та лікувала свою тітку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була самотньою людиною та весь час мешкала в квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_4 попросила ОСОБА_2 здійснювати довічний догляд за нею, а взамін пообіцяла передати їй квартиру, але заповіт склала на ОСОБА_3

ОСОБА_4 дуже часто хворіла, мала хронічні захворювання, у жовтні 2015 року отримала травму - закритий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням. Пенсії, яку отримувала ОСОБА_7 не вистачало, тому вона потребувала фізичної та матеріальної допомоги. Відповідач ОСОБА_3 не приймала участі в утримуванні, догляді та лікуванні ОСОБА_7, про що неодноразово просила ОСОБА_2

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частиною першою статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини бо відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Таким чином, на звернення з позовною заявою про усунення особи від спадщини має право зацікавлена особа, яка у разі усунення спадкоємця від спадщини, може на неї претендувати.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим законом.

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом про усунення ОСОБА_3 від спадщини обмежилася лише своїми поясненнями та поясненнями свідків щодо обставин спору, які у своїй сукупності та взаємозв'язку безспірно не підтверджують факт умисного ухилення відповідача від обов'язку надання спадкодавцеві допомоги.

Крім того, ОСОБА_2 не надала жодного доказу того, що має право звертатися з таким позовом, так як в матеріалах справи відсутні будь-які документи родинних зв'язків зі спадкодавцем та право ОСОБА_2 на спадщину після смерті ОСОБА_4

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не дав оцінки наданих нею доказів та порушив норми цивільно-процесуального законодавства, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, скарги доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Пищида М.М.

Каратаєва Л.О.