ухвала

іменем україни

28 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Цитадель-Центр», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, про зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з цим позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради, на обслуговуванні Львівського комунального підприємства «Цитадель-Центр».

Власником вказаної квартири є ОСОБА_4

15 жовтня 2012 року адміністративною комісією Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради винесено постанову № 413 щодо ОСОБА_4 за вчинення самовільного перепланування.

27 грудня 2012 року головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 699 «Про приведення квартир АДРЕСА_1 та приміщення сходової клітки третього поверху до попереднього стану», яким затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району.

Відповідач не виконала вказане розпорядження, у зв'язку із чим позивач змушений звернутись до суду із даним позовом та просив суд зобов'язати відповідача привести квартири АДРЕСА_1 та приміщення сходової клітки третього поверху (в поверховому плані під літ LI пл. 4,7 кв. м) до попереднього стану, а саме: відновити пічки, демонтувати самовільно влаштовані перегородки, закласти самовільно вибиті дверні прорізи та відновити закладені дверні прорізи та стягнути 114,70 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Галицької районної адміністрації Львівської міської ради просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено суду про наявність підстав для зобов'язання відповідача привести квартиру та приміщення сходової клітки третього поверху (в поверховому плані під LI пл. 4,7 кв. м) до попереднього стану, а саме: відновити пічку, демонтувати самовільно влаштовані перегородки, закласти самовільно вибиті дверні прорізи та відновити закладені дверні прорізи.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем було сплачено штраф чим визнано свою вину у вчиненні правопорушення (перепланування), а також про те, що у відповідача відсутні всі необхідні дозвільні документи на проведення робіт щодо перепланування квартир, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Так, з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 04 березня 2013 року № 601 вбачається, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_4

27 грудня 2012 року головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесене розпорядження № 699 «Про приведення квартир АДРЕСА_1, та приміщення сходової клітки третього поверху до попереднього стану».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі № 876/6024/15, визнано протиправним та скасовано вищевказане розпорядження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2-4 вищевказаної статті, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак