АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/1569/17 Головуючий суддя І інстанції Сорока О. П.
Провадження № 22-ц/790/4346/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Карімової Л.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_1, про встановлення факту володіння квартирою спадкодавцем та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом, в якому після уточнення остаточно просили: встановити факт володіння померлим ОСОБА_5 однокімнатною квартирою АДРЕСА_1 житловою площею 17, м. кв. загальною площею 41,2 м. кв. зареєстрованою у Державному комунальному підприємстві ХАМБТІ 29.10. 1998 року реєстр № 6-3588; визнати право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 17,0 м. кв., загальною площею 41,2 м. кв. за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 1/ 2 частині за кожним.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що їх батько - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. На праві приватної власності йому належала квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.10.1998 року. Після смерті власника квартири громадянка ОСОБА_1 звернулася до суду про встановлення факту проживання однією родиною з ОСОБА_5, визнання спільного майно, що набуте під час сумісного проживання та про виключення майна із складу спадщини на 1/2 частину.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова 29.10.2015 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Проте, апеляційним судом Харківській області вищевказане рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова було скасовано повністю. Позивачі як спадкоємці, звернулися в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтво про право власності, оскільки судовий спір був закінчений. Однак, у видачі свідоцтва нотконтора їм відмовила, посилаючись на те, що до спадкової справи не приєднано оригінал договору купівлі-продажі квартири. Позивач ОСОБА_2, як один із спадкоємців, звернувся з письмовою заявою в нотаріальну контору з проханням вилучити з архіву м. Харкова дублікат договору купівлі-продажу квартири від 30.10.1998 року, та приєднати його до спадкової справи, на що йому повідомили, що нотконтора направляє листа ОСОБА_1 з пропозицією передати незаконно утримуваний оригінал договору купівлі-продажу цієї квартири до нотконтори для долучення до спадкової справи. 17.02.2017 року позивач отримав письмове повідомлення за № 572/14 про те, що від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона повідомляє про наявність у неї оригіналу договору купівлі - продажу квартири, та інших документів, які підтверджують приватну власність спадкодавця ОСОБА_5 на спадкову квартиру, проте заперечує проти видачі цих документів нотаріальній конторі без будь-яких поважних причин. Після цього нотаріус повідомив позивачеві ОСОБА_2, що дублікат може бути виданий виключно у випадку його втрати, або зіпсування, в зв'язку з цим їм було запропоновано нотаріусом звернутися до суду з позовом про встановлення права власності. Таким чином, в зв'язку з відмовою ОСОБА_1 передати незаконно утриманий оригінал договору купівлі - продажу квартири в нотконтору, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності. У зв'язку з вищевикладеним, позивачі змушені звернутися до суду з позовом про встановлення факту володіння спадковою квартирою спадкодавця ОСОБА_5 та визнання за ними права власності на цю квартиру.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2017 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 було задоволено. Встановлено факт володіння ОСОБА_5 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 квартирою АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1 / 2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 житловою площею 17,0 м. кв., загальною площею 41,2 м. кв., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1 / 2 частину вищевказаної однокімнатної квартири, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення було залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням районного суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилалась на те, що рішення незаконне, необгрунтоване, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вказала, що вона не була належним чином повідомлена судом про розгляд справи. Суд помилково не залучив Першу Харківську державну нотаріальну контору в якості третьої особи, а також - повинний був залучити її до справи не у якості третьої особи, а відповідачем по справі, проте по справі була залучена відповідачем ОСОБА_4, яка не має відношення ані до правовстановлюючих документів ані до спадкового майна, оскільки не подавала у встановлений термін заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 і будь-яких своїх прав на вказану нерухомість не заявляла.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом безспірно встановлено, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.1998р., посвідченому нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Христенко Н.Л., придбав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

З інформації, наданої КП «ХМ БТІ» 30.03.2017 року № 557/3 вбачається, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_5. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на зазначену квартиру в цих Реєстрах відсутні, що відповідає діючому на день укладення договору купівлі-продажу порядку реєстрації права власності.

Згідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 08.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, внаслідок чого відкрилася спадщина на вищевказану квартиру. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37926582 від 21.07.2014 року після смерті ОСОБА_5 була заведена спадкова справа № 520/2014 року (а.с.23).

Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його мати - відповідач ОСОБА_4, та діти - позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_7, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_3», що підтверджується копіями свідоцтва про народження та шлюб. На підставі листа Першої Харківської державної нотаріальної контори № 1162/01-16 від 27.03.2017 року судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини звернулись позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та третя особа - ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11.01.2016 року у справі № 646/8617/15-ц було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією родиною, визнання спільним майном, набутим під час сумісного проживання, виключення майна зі складу спадщини та визнання права власності на 1/2 частину майна, яке є спірним спадковим майном по цій справі.

Оскільки ОСОБА_1, яка проживає не за адресою, за якою відкрилася спадщина: АДРЕСА_2, утримує у себе оригінал вищевказаного договору купівлі - продажу від 30.10.1998р. та не надає правовстановлюючий документ позивачам - спадкоємцям, і цей факт вона не оспорювала, з урахуванням того, що цей оригінал не було втрачено, нотаріусом Першої ХДНК № 1 з посиланням на ст.ст. 8, 34, 53, Закону України «Про нотаріат», гл. 22 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, з наступними змінами і доповненнями, - було відмовлено позивачам у видачі дублікату правовстановлюючого документу та у видачі свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого вони були змушені звернутися до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на підставі оригіналу договору купівлі-продажу, який є правовстановлюючим документом на спірне спадкове нерухоме майно, спадкодавець на день своєї смерті відповідно до права власності володів цим майном, а позивачі, як спадкоємці першої черги у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті свого батька, тому відповідно до ст.ст. 1258, 1278 ЦК України успадкували спадщину за законом.

При цьому суд першої інстанції також послався на п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в якому було роз'яснено судам, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про справо власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду.

Так, згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 1269 ЦК України в частині першій передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Той факт, що третя особа ОСОБА_1 заперечує проти позову і утримує у себе оригінал правовстановлюючого документу, а відповідач ОСОБА_4 визнала позов - в цілому не свідчить про незаконність рішення, оскільки ОСОБА_1 не довела, що вона має право власності на спірне спадкове майно. Внаслідок того, що ОСОБА_4, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, не подала у передбаченому ч.ч. 1 ст.ст. 1269, 1270 ЦК України порядку заяву про прийняття спадщини, тому відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається, що вона не прийняла її, внаслідок чого і не набула право власності на спірне спадкове майно. Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти позову, не свідчить про відсутність підстав для розгляду цієї справи в судовому порядку, оскільки позивачі були позбавлені можливості у позасудовому порядку доводити юридичний факт володіння спадкодавцем спірним спадковим майном.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона вкладала значні свої кошти у благоустрій та ремонт спірної квартири висновків суду першої інстанції також не спростовують, оскільки заявлених до спадкоємців з цих підстав, відповідно до ст. 1281 ЦК України позовних вимог суд першої інстанції в цій справі не розглядав і тому ці доводи відповідно до ст. 303 ЦПК України знаходяться поза межами розглянутої справи.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції в цілому ухвалив рішення, яке відповідає нормам матеріального і процесуального права, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,ст.308, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії