Провадження № 4с/522/188/17
У Х В А Л А

21 липня 2017 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М., розглянув матеріали скарги ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на постанову державного виконавця Приморського районного управління юстиції у м.Одесі від 21.08.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в порядку ст.ст. 383, 384, 385 ЦПК України, на постанову державного виконавця Приморського районного управління юстиції у м.Одесі від 21.08.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Мотивує вимоги тим, що 04 травня 2016 року померла ії мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після ії смерті відкрилась спадщина, яка складається із ? частини домобудівні, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Пішеніна (колишня назва вулиці Івана та ОСОБА_3), будинок № 40. У встановлений Законом строк та визначену процедуру вона звернулась щодо оформлення спадкових прав. Після відкриття спадкової справи було встановлено, що ? частини домоволодіння, яка зареєстрована за ОСОБА_4, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. Івана та ОСОБА_3 (Пішеніна), 40, знаходиться під арештом, згідно постанови державного виконавця Першого ВДВС Приморського району м.Одеси від 16.11.2007 року.

Листом приватного нотаріуса міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 19.06.2017 року № 105/02-14 повідомлено ОСОБА_1, що видати свідоцтво про право на спадщину після померлої 04.05.2016 року ОСОБА_2 на ? частини житлового будинку, що розташовані за адресою: м.Одеса, вулиця Пішеніна (колишня назва вулиця І.Ю. Липи), будинок № 40 не має можливості, в звязку з наявністю арешту на зазначену частку будинку. Арешт накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2007 року, виданої Першим відділом державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції міста ОСОБА_5.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Отже, сторони (стягувач і боржник), а також інші учасники виконавчого провадження мають право на свій вибір звернутись із скаргою до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований.

Заявник ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Таким чином, зясувавши підстави заявлених вимог та характер спірних правовідносин, вбачається, що наявний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, вважаю, що вимоги позивача про скасування постанови про накладання арешту, після завершення виконавчого провадження є цивільним спором, який повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, тому на підставі ст.121 ЦПК України необхідно відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою на дії державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 383, 384 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на постанову державного виконавця Приморського районного управління юстиції у м.Одесі від 21.08.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська

21.07.2017