АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1734/17 Справа № 175/3646/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року по справі за позовом Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомтех», ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, товариство з обмеженою відповідальністю «Домінанта-Інвест», фізична особа-підприємець ОСОБА_13, Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу транспортних засобів та витребування майна, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомтех» (далі - Українсько-російське ТОВ «Інкомтех») та ОСОБА_4 звернулись до суду з уточненим позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу транспортних засобів та витребування майна, мотивуючи тим, що Українсько-російському ТОВ «Інкомтех» на праві власності належали транспортні засоби LEXUS GS350 та МАЗ 437041-268, із дотриманням усіх юридичних процедур та формальностей їх було зареєстровано у відповідних підрозділах МРЕВ ДАІ за підприємством, сплачено всі обов'язкові платежі та збори і відображено у бухгалтерському та податковому обліку, вказані транспортні засоби постійно використовувались підприємством у зв'язку із здійсненням господарської діяльності.

Вказували, що на час придбання цих транспортних засобів учасниками Українсько-російське ТОВ «Інкомтех» були дві фізичні особи - громадянка України ОСОБА_3, якій належала частка статутного капіталу у розмірі 0,38%, що дорівнює 281 грн.25 коп., та громадянин Російської Федерації ОСОБА_15, якому належала частка статутного капіталу у розмірі 99,62%, що дорівнює 72.843 грн.75 коп., який і був генеральним директором зазначеного підприємства.

Зазначали, що ОСОБА_15 16 вересня 2011 року помер, а після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли корпоративні права на ТОВ «Інкомтех», включаючи право на частку в майні товариства. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_16 було заведено спадкову справу №22/2011 та визначено шістьох спадкоємців, а саме, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_7, ОСОБА_6, законним представником якої є ОСОБА_3

Посилаючись на те, що наразі між спадкоємцями виник спір з приводу розподілу спадщини, що призвело до незаконного відчуження транспортних засобів на підставі фіктивних правочинів, що укладались між близькими родичами ОСОБА_3, яка на той час була співзасновником підприємства, котре не отримало коштів від реалізації транспортних засобів, чим підприємству було завдано шкоди, позивача ОСОБА_15, як спадкоємця, позбавлено можливості отримати свою частку в майні товариства, що належала його покійному батькові, а під час інвентаризації було виявлено відсутність такого майна, тому просили суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу LEXUS GS350, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_4, номер двигуна - НОМЕР_5, укладений між Українсько-російським ТОВ «Інкомтех» та ОСОБА_5 та оформлений довідкою-рахунком ДПІ №509106 від 16 березня 2012 року; визнати за Українсько-російським ТОВ «Інкомтех» право власності на транспортний засіб LEXUS GS350, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_4, номер двигуна - НОМЕР_5; витребувати у ОСОБА_2 на користь Українсько-російського ТОВ «Інкомтех» транспортний засіб LEXUS GS350, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_4, номер двигуна - НОМЕР_5; зобов'язати ОСОБА_2 передати Українсько-російському ТОВ «Інкомтех» транспортний засіб LEXUS GS350, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_4, номер двигуна - НОМЕР_5; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу МАЗ 437041-268, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_6, номер двигуна - НОМЕР_7, укладений між Українсько-російським ТОВ «Інкомтех» (ідентифікаційний код 25527990) та ОСОБА_5 та оформлений довідкою-рахунком ДПІ №466641 від 28 липня 2012 року; визнати за Українсько-російським ТОВ «Інкомтех» право власності на транспортний засіб МАЗ 437041-268, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_6, номер двигуна - НОМЕР_7; витребувати у ОСОБА_5 на користь Українсько-російського ТОВ «Інкомтех» транспортний засіб МАЗ 437041-268, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_6, номер двигуна - НОМЕР_7; зобов'язати ОСОБА_5 передати Українсько-російському ТОВ «Інкомтех» транспортний засіб МАЗ 437041-268, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_6, номер двигуна - НОМЕР_7.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року позовні вимоги Українсько-російського ТОВ «Інкомтех» та ОСОБА_4 задоволені у повному обсязі. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 та Українсько-російського ТОВ «Інкомтех» залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 та Українсько-російського ТОВ «Інкомтех» залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Українсько-російське ТОВ «Інкомтех» було власником транспортного засобу марки МАЗ 437041-268, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_6, номер двигуна - НОМЕР_7.

Вказаний автомобіль було зареєстровано за підприємством 06 травня 2011 року в Дніпропетровському ВРЕВ-3 ДАІ, про що було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_8.

28 липня 2012 року вказаний транспортний засіб було знято з обліку для реалізації у підрозділі ВРЕВ-1 ДАІ м.Дніпропетровська, а 04 серпня 2012 року цим же підрозділом було зареєстровано за ОСОБА_5 як транспортний засіб придбаний з комісійного магазину.

Така реєстрація відбувалась на підставі довідки-рахунку серія ДПІ №466641 від 28 липня 2012 року.

Після проведення державної реєстрації транспортного засобу ОСОБА_5 було видано нове свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_9, а за транспортним засобом закріплено новий державний номерний знак НОМЕР_1.

Транспортний засіб марки LEXUS GS350, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_4, номер двигуна - НОМЕР_5 також було зареєстровано за Українсько-російським ТОВ «Інкомтех» 26 лютого 2008 року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_10 та за ним було закріплено державний номерний знак НОМЕР_2.

15 березня 2012 року ОСОБА_5 оформив довідку-рахунок серія ДПІ №509106, зняв з обліку зазначений транспортний засіб та 16 березня 2012 року зареєстрував його на своє ім'я у підрозділі ВРЕВ-1 ДАІ м.Дніпропетровська.

На підтвердження цього факту йому було видано свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_11 від 16 березня 2012 року.

06 квітня 2012 року відповідач ОСОБА_5 видав на ім'я ОСОБА_3 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., якою надав ОСОБА_3 дозвіл на розпорядження цим транспортним засобом із терміном дії до 06 квітня 2017 року.

08 січня 2014 року ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_21 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, здійснила передоручення, передавши права на вчинення обумовлених у довіреності дій ОСОБА_8

ОСОБА_3 оформила у ФОП ОСОБА_13 довідку-рахунок серія ВІА №181340 від 09 січня 2014 року та в цей же день, 09 січня 2014 року, звернулась до ВРЕВ-1 ДАІ м.Дніпропетровська із заявою про реєстрацію на своє ім'я спірного транспортного засобу марки LEXUS GS350, 2008 року випуску.

Із довідки-рахунку серія ВІА №181340 від 09 січня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 придбала автомобіль марки LEXUS GS350 за ціною 324.340 грн.

Грошові кошти одержані касою торгівельної організації ФОП ОСОБА_13, а ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку серія ВІА №181340 від 09 січня 2014 року отримала транспортний засіб та зареєструвала його на своє ім'я.

09 квітня 2014 року ОСОБА_3 видала на ім'я ОСОБА_10 нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження транспортним засобом марки LEXUS GS350.

13 червня 2014 року ОСОБА_10, діючи від імені ОСОБА_3, оформив довідку-рахунок серія ВІА №497620 від 13 червня 2014 року та звернувся до Дніпропетровського ВРЕВ-1 м.Дніпропетровська та зняв з обліку транспортний засіб і цього ж дня його було зареєстровано на ім'я ОСОБА_9

10 квітня 2015 року вказаний вище транспортний засіб було зареєстровано на ім'я ОСОБА_11, а 07 жовтня 2015 року на ім'я ОСОБА_12

31 травня 2016 року транспортний засіб марки LEXUS GS350, 2008 року випуску, було знято с реєстрації для реалізації у ТСЦ-6342 на підставі заяви власника.

Після 04 жовтня 2016 року власником транспортного засобу марки LEXUS GS350, 2008 року випуску, є ОСОБА_2, за транспортним засобом закріплено державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Українсько-російське ТОВ «Інкомтех» не отримувало грошових коштів при відчуженні спірних транспортних засобів та не вчиняло дій і не приймало рішень про зняття їх з обліку (перереєстрації) в підрозділах ДАІ, а отже право власності на спірні автомобілі належало товариству та до відповідача ОСОБА_5 не переходило, вважав, що права власника порушені вказаними правочинами.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-688цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов'язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст.11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27,46 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

За способом утворення докази поділяються на первинні (відомості про факти одержують із першоджерела - з оригіналу документа, від свідка-очевидця і т.п.) і похідні (відомості про факти одержують із джерела, що відтворює інший доказ, - з копії документа).

За відношенням до шуканого факту докази поділяються на прямі (прямо вказують на наявність або відсутність шуканого факту) і непрямі (дозволяють зробити припускаємий висновок про шуканий факт).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні договори купівлі-продажу спірних транспортних засобів, у зв'язку з чим колегія суддів позбавлена правової можливості погодитись з висновком суду першої інстанції про визнання неіснуючих договорів недійсними.

Крім того, позивачем є недоведеним факт того, що у підприємства не було намірів відчужувати спірні транспорті засоби.

Як і не доведено факту того, що незаконні дії було здійснено ОСОБА_22, оскільки в матеріалах справи міститься рішенні №9/29/2012 від 29 лютого 2012 року, з тексту якого вбачається, що ОСОБА_22 є підписантом та в.о. генерального директора, а згідно статуту підприємства саме генеральний директор крім іншого укладає господарські та інші угоди від імені товариства.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасування з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомтех», ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, товариство з обмеженою відповідальністю «Домінанта-Інвест», фізична особа-підприємець ОСОБА_13, Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу транспортних засобів та витребування майна відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.