Номер провадження: 22-ц/785/6950/17
Номер справи місцевого суду: 500/2687/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановила:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

14.06.2017 року представник позивача надав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що розташований за адресою: 68663, Одеська область, Ізмаїльський район, с.Броска, вул.Аеродромна,21; промисловий комплекс (ковбасний цех), що розташований за адресою: 68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Промислова, 3-а; житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Садова,44; квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування доводів заяви представник позивача зазначив, що заходи забезпечення позову необхідно застосувати виходячи з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту зазначеного нерухомого майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2017 року клопотання представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову було задоволено, та накладено арешт на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок, що розташований за адресою: 68663, Одеська область, Ізмаїльський район, с.Броска, вул.Аеродромна,21;

- промисловий комплекс (ковбасний цех), що розташований за адресою: 68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Промислова, 3-а;

- житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Садова,44;

- квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування даної судової ухвали із постановленням нової - про відмову у задоволенні заяви, в частині накладення арешту на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок, що розташований за адресою: 68663, Одеська область, Ізмаїльський район, с.Броска, вул.Аеродромна,21;

- житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Садова,44;

- квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Що стосується промислового комплексу (ковбасного цеху), що розташований за адресою: 68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Промислова, 3-а, то ухвала суду, в частині накладення арешту на цей обєкт, в апеляційному порядку не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливить подальше виконання рішення суду.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, жоден із обєктів нерухомого майна, на який судом накладений арешт, не належать відповідачу у справі, що не заперечувалось його представником в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, представник позивача в суді апеляційної інстанції зазначив, що кожний із вказаних обєктів нерухомості є власністю чоловіка відповідача у справі ОСОБА_3 ОСОБА_5, а тому вказане майно є спільною власністю подружжя, у звязку з чим суд обгрунтовано наклав арешт на це майно.

Однак, колегія суддів зазначає, що дані висновки представника позивача є передчасними, оскільки при вирішенні питання про забезпечення позову, суд позбавлений можливості встановлювати належність того чи іншого майна відповідачу, яке, в свою чергу належить іншій особі, або особам.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не зможе утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки перелічене нерухоме майно не належить відповідачу.

Разом з тим, заявник апеляційної скарги фактично погодився з оскаржуваною ухвалою суду, в частині накладення арешту на промисловий комплекс (ковбасний цех), що розташований за адресою: 68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Промислова, 3-а.

Виходячи із цього, та у відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України, згідно якої під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, то колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку ухвалі суду, в частині накладення арешту на промисловий комплекс (ковбасний цех), що розташований за адресою: 68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Промислова, 3-а.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для постановлення ухвали у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 213 ЦПК України ухвала суду повинна бути законною і обґрунтованою. Законною є ухвала, якою суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованою є ухвала, ухвалена на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвала постановлена не у відповідності до вимог процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу, в частині накладення арешту на:

- житловий будинок, що розташований за адресою: 68663, Одеська область, Ізмаїльський район, с.Броска, вул.Аеродромна,21;

- житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Садова,44;

- квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,

слід скасувати і постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

В іншій частині ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

УхвалуІзмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2017 року у цивільній справі за заявою представника ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в частині накладення арешту на:

- житловий будинок, що розташований за адресою: 68663, Одеська область, Ізмаїльський район, с.Броска, вул.Аеродромна,21;

- житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Садова,44;

- квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,

скасувати і постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2