Справа №487/600/17 05.09.2017 050917 05.09.2017
Провадження №22-ц/784/1947/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року

за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

02 лютого 2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що на підставі заяв про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори банківського рахунку:

- угода № SAMDNWFD 001 рахунок № 8517 (депозитний рахунок);

- угода № SAMDNWFC 4983 рахунок № 009474 (картка для виплат);

- угода № SAMDNWFC 4 рахунок № 140000 (картка універсальна);

- угода № SAMDNWFC 3 рахунок № 540312 (рахунок для отримання соціальної допомоги);

- угода № SAMDNWFDC 400 рахунок № 3755 (накопичувальна картка);

У червні 2016 року на її телефон надійшло повідомлення від відповідача про зупинення операцій за всіма картковими рахунками, у звязку з підозрами в участі рахунків в діях/операціях, порушення та відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України.

01 липня 2016 року у звязку з закінченням строку дії договору вона звернулася до відповідача з приводу видачі належних грошових коштів, проте отримала відмову з підстав блокування усіх видаткових операцій по її рахункам.

08 липня 2016 року направила відповідачу лист, в якому просила повідомити причини та підстави для зупинення операцій по належним їй картковим рахункам.

Листом від 21жовтня 2016 року у задоволенні її заяви відмовлено з посиланням на не надання нею документів, що підтверджують походження грошових коштів на її рахунках №5168***** та №47312****9474 за період з 01 березня по 08 червня 2016 року.

Посилаючись на те, що діями відповідача по блокуванню належних їй рахунків вона позбавлена права на розпорядження належними їй коштами, позивач просила усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» зняти обмеження на видаткові операції по рахунках: №8517 (депозитний рахунок); № 009474 (картка для виплат); № 140000 (картка універсальна); № 540312 (рахунок для отримання соціальної допомоги); № 3755 (накопичувальна картка), відкритих на її імя, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь 241 879 грн.69 коп. та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року позов задоволено. Постановлено усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» зняти обмеження на видаткові операції по рахунках: №8517 (депозитний рахунок); № 009474 (картка для виплат); № 140000 (картка універсальна); № 540312 (рахунок для отримання соціальної допомоги); № 3755 (накопичувальна картка),відкритих на імя ОСОБА_7, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_7 241 879 грн.69 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат: з ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто судовий збір на користь ОСОБА_7 640.00 грн., на користь держави 1778 грн.80 коп.

ПАТ КБ « ПриватБанк» не погоджуючись з рішенням суду подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ненадання належної оцінки доводам і запереченням сторін, просив про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_7 є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» з 2012 року.

14 грудня 2015 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ( для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів), що в силу ст.634 ЦК України є договором приєднання ( а.с.129,130-131).

З врахуванням заяви про приєднання між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено:

- угоду № SAMDNWFC 4983 рахунок № 009474 (картка для виплат);

- угоду № SAMDNWFC 4 рахунок № 140000 (картка універсальна);

- угоду № SAMDNWFC 3 рахунок № 540312 (рахунок для отримання соціальної допомоги);

- угоду № SAMDNWFDC 400 рахунок № 3755 (накопичувальна картка);

- 01 квітня 2016 укладено договір № SAMDNWFD 001 «Вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці та відкрито депозитний рахунок № 8517 ( а.с.8).

У червні 2016 року на її телефон надійшло повідомлення від відповідача про зупинення операцій по всім картковим рахункам, у звязку з підозрами в участі її рахунків в діях/ операціях, порушення та відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України.

У звязку з закінченням строку дії договору, 01 липня 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про видачу належних грошових коштів, проте отримала відмову з підстав блокування усіх видаткових операцій по її рахункам.

У звязку з вказаними діями, 08 липня 2016 року позивач направила відповідачеві листа, в якому просила повідомити причини та підстави для зупинення операцій по належними їй картковими рахунками.

Листом від 21жовтня 2016 року відповідач повідомив позивача про необхідність надання клієнтом банку необхідної для вивчення фінансової та іншої документації на підтвердження походження грошових коштів на її рахунках №5168*****та №47312****9474 за період з 01 березня по 08 червня 2016 року для можливості розблокування рахунків з посиланнями на ст. 64 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»( а.с.12).

Як вбачається із виписок по картковим рахункам, наявним в матеріалах справи, зупинено видаткові операції з усіх належних позивачці рахунках: з 31 травня 2016 року ( остання операція по поповненню рахунку 07 червня 2016 року) - рахунок № 140000 (а.с.17-34), з 24 червня 2016 року - № 009474( а.с. 35-41), з 17 червня 2016 року -№ 540312 ( а.с. 46-46).

Кошти на рахунку № 140000 (картка універсальна) в сумі 11527 грн.63 коп. не є кредитними, так як кредитний ліміт становить 0 грн.00 коп., а є власними коштами клієнта.

Кошти, які перебувають на рахунках № 3755 ( накопичувальна картка) та № 8517 ( депозитний рахунок), містять відомості щодо нарахування та зарахування на ці рахунки процентів.

За умовами договору від 01 квітня 2016 року № SAMDNWFD 001 «Вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці, станом на 01 липня 2016 року закінчився, проте депозит по закінченню строку дії договору позивачеві на її вимогу не виплачено, а пролонговано Банком в односторонньому порядку, не зважаючи на вимоги клієнта про його розірвання та отримання коштів.

Із скриншоту технічного забезпечення Банку вбачається, що рахунки за карткою соціальних виплат, рахунку для виплат та карта універсальна мають обмеження, оскільки рахунок зупинено відповідно до п.1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг та не спростовується поясненнями представника відповідача у суді апеляційної інстанції ( а.с.9-10).

Відповідно до матеріалів справи, у суді першої інстанції представник відповідача не заперечував, що за рахунками позивача зупинено проведення видаткових операцій ( а.с.120). Наявність обмежень у користуванні позивачем належними їй коштами підтверджено представником відповідача і у суді апеляційної інстанції. Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем перешкод у користуванні її майном - коштами, які знаходяться на рахунках у Банку.

Таким чином, позивач позбавлена прав на користування належним їй майном - коштами у сумі 241 879 грн.69 коп.:

- депозитний рахунок № 8517 (угода № SAMDNWFD 001) - 200 017 грн.59 коп.;

- рахунок № 009474 (угода № SAMDNWFC 4983 )картка для виплат) 19 266 грн.17 коп.;

- рахунок № 140000 (угода № SAMDNWFC 4)(картка універсальна) 11527 грн.63 коп.;

- рахунок № 540312 (угода № SAMDNWFC 3 (рахунок для отримання соціальної допомоги) -10 790 грн.;

- рахунок № 3755 (угода № SAMDNWFDC 400 (накопичувальна картка) - 288 грн.30 коп.

Відповідно до п.1.1.3.2.13 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Згідно з п.2.1.1.4.2 зупинити здійснення розрахунків за картою (заблокувати картку) та/ або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень держателем або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/ або умов договору, Умов і правил надання банківських послуг і/ або у разі виникнення овердрафту.

За приписами ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.

Згідно з ч.1,3 ст. 1066 ЦК України ( в редакції чинній на виникнення спірних правовідносин) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд

Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Приписами ч.3 ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до п. 10.1 глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст. 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

На забезпечення реалізації вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» Національним банком України була прийнята постанова № 417 від 26 червня 2015 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» (далі - Положення), який визначає комплекс заходів, установлених внутрішніми документами банку з питань здійснення фінансового моніторингу, побудови та забезпечення функціонування системи управління ризиками легалізації кримінальних доходів, надіслання інформації спеціально уповноваженому органу і визначає порядок зупинення, поновлення фінансових операцій та виконання рішень (доручень) спеціально уповноваженого органу.

Відповідно до п. 91 Положення банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Загальний строк зупинення проведення фінансової операції у випадках, передбачених ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», не може перевищувати 30 робочих днів (п.115 Положення).

Таким чином, правомірність блокування карткового рахунку можлива лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму».

Проте відповідачем не надано жодних письмових доказів на підтвердження виконання встановленої Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу процедури інформування спеціально уповноваженого органу про фінансові операції за розрахунковими рахунками ОСОБА_7 за наявності підстав підозри щодо неправомірності їх проведення та рішення, прийнятого з цього питання уповноваженим правоохоронним органом.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог Закону, а також відповідачем не підтверджено належними доказами, яку саме незаконну операцію було здійснено позивачем та на підставі чого заблоковано її банківські рахунки, оскільки відповідь, надана ПАТ КБ «ПриватБанк», не містить конкретної причини припинення операцій за банківськими рахунками позивача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів суду погоджується з висновком суду першої інстанцій щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, що перебувають на банківських рахунках позивача, оскільки станом на час розгляду справи, тобто більше року, позивач протиправно позбавлена права доступу до власних коштів та вільного розпорядження ними.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив питання виконання умов договору вкладу, умов автоматичної пролонгації за вказаними правовідносинами не врахував вимог щодо користування картою універсальна та неналежне користування картою для соціальних виплат не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не впливають на правильність висновків суду щодо неправомірності дій відповідача по зупиненню видаткових операцій.

Таким чином, апеляційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом правильно застосовано норми матеріального права.

Враховуючи викладене підстав для скасування рішення суду за таких обставин колегія суддів не вбачає.

Між тим, при вирішення питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2418 грн.81 коп., що відповідає ціні позову.

Оскільки вимоги позивача задоволено у повному обсязі, то в силу ст.88 ЦПК сплачений нею судовий збір підлягає стягнення з відповідача на її користь.

В звязку з чим, рішення суду в частині розподілу судового збору необхідно змінити відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Згідно ст.88 ЦПК України, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_7 належить стягнути судовий збір у розмірі 2418 грн.81 коп.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_7 2418 ( дві тисячі чотириста вісімнадцять) грн.81 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

ОСОБА_4