Справа № 639/8928/16-ц
Провадження №2/639/555/17
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Кричевської В,М,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме: квартиру №175 по вул. Кривомазова, б. 10, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_2 За рахунок предмета іпотеки задовольнити вимоги позивача про погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1 303 356,46 грн. З метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Стягнути солідарно з відповідачів судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 12.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №ML-701/815/2007. Згідно з кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки ОСОБА_3 від 12.09.2007 року, банк надав позичальнику кредит в сумі 51 089,78 доларів США з остаточним погашенням до 12.09.2022 року.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 по кредитному договору, 14.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира №175, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Кривомазова, б. 10, що належить відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.02.1994 року Харківським приладобудівним заводом ім.. ОСОБА_4.

Представник позивача вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року та договору про відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором, та права заставодержателя за договором, що забезпечує виконання зобовязань за кредитним договором.

Позивач вказує, що ОСОБА_3 зобов'язання по кредитному договору не виконує, порушує графік платежів, та порядок та строки сплати відсотків внаслідок чого виникла заборгованість.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.12.2014 року частково задоволено позов ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором №ML-701/815/2007 від 12.09.2007 року у розмірі 1 303 356,46 грн. Однак, позивач вказує, що на теперішній час рішення суду не виконано.

Таким чином, на думку представника позивача, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором, звернувши стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі, у зв'язку з чим представник і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача, ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 23.01.2017 року, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі по справі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданнібуло встановлено, що 12.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №ML-701/815/2007. Згідно з кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки ОСОБА_3 від 12.09.2007 року, банк надав позичальнику кредит в сумі 51 089,78 доларів США з остаточним погашенням до 12.09.2022 року. (а.с. 6-9)

Згідно п. 1.1 частини 2 Кредитного договору, в порядку передбаченому цим договором Банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, визначених у частині №1 цього договору, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі зобов'язання, як вони визначені в договорі.

Відповідно до Частини №1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 51 089,78 доларів США, строком до 12.09.2022 року.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами Відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати плаваючу процентну ставку у вигляді фіксованого відсотку + FIDR, де фіксований відсоток становить 4,49% річних, а FIDR може змінюватися в залежності від вартості кредитних ресурсів Банку, інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку. (а.с. 6)

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Умовами кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (сума кредиту та нарахованих процентів погашається рівними частинами протягом всього строку дії договору)

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів. Шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №ML-701/815/2007, 14 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1, ОСОБА_2, було укладено договір іпотеки №PСL-701/815/2007, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 14.09.2007 року, зареєстровано в реєстрі за №1474. (а.с. 10-12)

Відповідно до умов договору, іпотека забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобовязань за кредитним договором у розмірі, валюті, строк, та порядку, передбаченому кредитним договором.

Предметом іпотеки за даним договором є трикімнатна квартира №157 по вул. Кривомазова, у б. 10 в м. Харкові, та належить ОСОБА_3, ОСОБА_2,ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.02.1994 року Харківським приладобудівним заводом ім.. ОСОБА_4.

Вартість предмета іпотеки була визначена договором у розмірі 323 500,00 грн., що станом на дату укладання договору становило 64 059 доларів 41 цент США.

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано 14.09.2007 року. (а.с. 14)

В п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, виникла заборгованість.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.12.2014 року частково задоволено позов ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором №ML-701/815/2007 від 12.09.2007 року у розмірі 1 303 356,46 грн.(а.с. 22-24)

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Отже, право ПАТ «ОТП Банк» задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено відповідними нормами Закону України «Про іпотеку» та положеннями іпотечного договору.

Представник позивача в позові зазначила, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором, та права заставодержателя за договором, що забезпечує виконання зобовязань за кредитним договором, у зв'язку з чим, на його думку, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності відповідачам, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ML-701/815/2007.

Проте, суд не погоджується з такими доводами позивача, та зазначає наступне.

12 листопада 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (Покупець) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. (а.с. 25-32)

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 3.1 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець продає (переуступає) Покупцю права на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), а Покупець приймає такий Кредитний портфель та зобовязується сплатити на користь Продавця винагороду.

Відповідно до ч.1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно з п. 4.1. договору, на підтвердження факту передачі Кредитного портфелю, в момент укладення цього Договору Продавець зобовязується передати Покупцю Кредитні документи. Передача Кредитного портфелю (з усіма Кредитними документами) Покупцю підтверджується підписанням відповідного акту передачі документів Сторонами цього Договору.

Підпунктом «а» п. 6.2 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю передбачено, що Продавець зобовязується у дату набрання чинності передати Покупцю усі Кредитні документи та підписати Акт приймання-передачі Кредитного портфелю.

Отже, в розумінні ст. 640 ЦК України, даний договір є реальним, оскільки сторони повязують його укладання з фактичним відступленням продавцем свого права грошової вимоги до боржників, а тому є укладеним з моменту передачі таких прав, відповідно до Акту приймання-передачі Кредитного портфелю, який має бути додатком до договору.

Відповідно до ч.2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Але, в порушення зазначених вимог закону та Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо укладання між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» Акту приймання-передачі Кредитного портфелю, щодо передачі права вимоги за кредитним договором №ML-701/815/2007, боржником за яким є ОСОБА_3

Відповідно до п. 3.4 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, Продавець зобовязаний передати права за окремими договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між Продавцем та Боржниками для забезпечення виконання зобовязань за Кредитними договорами. Передача таких договорів має бути оформлена відповідним договором про передачу прав на Заставлене майно.

Так, 12 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Фактор) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Клієнт) було укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №8893. (а.с. 33-34)

Відповідно до п. 1.1 даного договору, у зв'язку з укладанням Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року між Фактором та Клієнтом, за яким Клієнт передав Фактору права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного Договору (Кредитні договори), укладеними між Клієнтом та позичальниками Клієнта, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного Договору (Боржники), що забезпечений іпотекою/заставою за Договорами іпотеки/Договорами застави, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного Договору (Договори забезпечення), укладений між Клієнтом та Боржниками/Третіми особами (Іпотекодавцеь/Заставодавець), Сторони домовилися про наступне:

Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно.

Пунктом 2.1 договору про відступлення права вимоги передбачено, що Клієнт протягом пяти банківських днів з моменту набуття чинності цим договором зобовязується передати актом Фактору оригінали Договорів забезпечення разом з усіма змінами та доповненнями, а також інші документи, які засвідчують права, що передаються, дійсність переданої Фактору вимоги (прав іпотеки/застави), які є в наявності у Клієнта, та інформацію, яка є важливою для здійснення цих прав.

Отже, умовами Договору про відступлення права вимоги від 12.11.2011 року також передбачено, що сторони повязують його укладання з фактичною передачею оригіналів Договорів забезпечення разом з усіма змінами та доповненнями, а тому договір є укладеним з моменту передачі таких прав, відповідно до Акту, який має бути додатком до договору.

В порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо укладання між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» Акту передачі оригіналів Договорів забезпечення щодо права вимоги за договором іпотеки №PСL-701/815/2007, іпотекодавцям за яким є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Так, суд не має можливості встановити чи було дотримано вимоги Договору про відступлення права вимоги та ст.ст. 517, 640, 1077 ЦК України щодо переходу прав вимоги до позивача у справі.

Витяг з Додатку до Договору про відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, підписаний представником позивача ОСОБА_5 жодним чином не може свідчити про факт передачі оригіналу договору іпотеки №PСL-701/815/2007 та не замінює собою Акт передачі, який має бути підписаний сторонами Договору про відступлення права вимоги та скріплений їхніми печатками. (а.с. 35)

Так, зазначений Витяг також не приймається судом до уваги.

Відповідно до копії довіреності від 29.01.2016 року, якою ОСОБА_5 уповноважена представляти інтереси ТОВ «ОТП Факторинг Україна», остання наділена повноваженнями лише щодо посвідчення копій документів.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права вимоги ПАТ «ОТП Банк», що виникають з кредитного договору №ML-701/815/2007 від 12.09.2007 року, боржником за яким є ОСОБА_3, та договору іпотеки №PСL-701/815/2007 від 14.09.2007 року, боржниками за якими є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Крім того, судом було встановлено, що боржників не було повідомлено про заміну кредитора у зобовязаннях, що виникають із зазначених вище договорів, у зв'язку з чим суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в результаті відступлення клієнтом права грошової вимоги до боржника, в останнього виникає обовязок здійснювати платіж на користь фактору, тобто ТОВ «ОТП Факторинг Україна», проте, такий обовязок не є безумовним, а ставиться в залежність від одержання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. В такому повідомленні має бути визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Договорами купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року та про відступлення права вимоги від 12.11.2010 року такий обовязок встановлений для ПАТ «ОТП Банк».

Відповідно до п. 4.3 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року Продавець (ПАТ «ОТП Банк») зобовязався повідомити Боржників ( в даному випадку ОСОБА_3О.) про укладання цього договору протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності.

Пунктом 2.2 Договору про відступлення права вимоги від 12.10.2010 року також передбачено обовязок клієнта (ПАТ «ОТП Банк») надіслати боржникам/іпотекодавцям (в даному випадку ОСОБА_2, ОСОБА_2В.) повідомлення про відступлення прав за Договорами забезпечення на користь Фактора (ТОВ «ОТП Факторинг Україна»).

Але, в матеріалах справи відсутні будь які докази, що повідомлення ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про укладання вказаних договорів, у встановлені договором строки, що є порушенням вимог ст. 1082 ЦК України.

Чинним законодавством передбачено, що у разі неповідомлення боржникові про відступлення права грошової вимоги фактор (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») несе ризик настання несприятливих для нього наслідків: боржник звільняється від необхідності сплати грошових коштів на користь фактора. При цьому виконання боржником свого обовязку клієнту (ПАТ «ОТП Банк») є належним виконанням. (ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 1082 ЦК України)

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення позову у суду відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 169, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 514, 516, 517, 525, 526, 530, 611, 640, 1048, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082 ЦК України, ст. 1,7 Закону України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович