АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-20/12
№ апеляційного провадження: №06.68/60/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю: представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі: за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу;

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1;

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності;

за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності;

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_15 про визнання правочину частково недійсним;

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_15 про визнання недійсним договору оренди від 1 грудня 2006 року; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_15 про визнання правочину недійсним.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено.

Визнано недійсними абз. 4 п.5, п.6, п.8 договору купівля-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2003 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим номером 1726.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами: сарай (2 поверха) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та іншими спорудами згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594, з моменту укладання цього договору, з усіма поліпшеннями (перебудовами, прибудовами, надбудовами), разом загальною площею 1385 кв.м.

Визнано недійсним п.8.2 договору позики між ОСОБА_17 та ОСОБА_5 від 21 жовтня 2003 року.

Визнано недійсним договір оренди між ОСОБА_17 та ОСОБА_5 від 1 грудня 2006 року.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_16 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про визнання права власності, відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про визнання недійним договору позики від 21 жовтня 2003 року - відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2013 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності, було задоволено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_10 про визнання правочину частково недійсним, задоволено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_10 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року, задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, та постановлено в цій частині нове рішення, за яким:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та додаткове рішення цього ж суду, залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27 квітня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було відхилено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2013 року в частині, що не скасована апеляційним судом та рішення та рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року залишено без змін.

У травні 2017 року ОСОБА_13 подала заяву про ухвалення додаткового рішення. Зазначаючи, що суд апеляційної інстанції вирішуючи питання про право власності, не зазначив майно, на яке визнано право власності згідно вказаного договору купівлі-продажу від 23.09.2002 року. А відтак, при ухваленні додаткового рішення слід зазначити про визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, позначений на плані під літерою «А», як цегляний, нежитловою площею-132,4 кв.м., житловою площею-88,50 кв.м., біля якого знаходяться такі господарчі та побутові будівлі та споруди: сарай (2 поверхи) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та інші споруди, згідно договору купівлі-продажу від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечував.

Інші учасники судового розгляду будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів , вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши подану заяву, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

- стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

- суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

- суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу;

- судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що обставини, які визначені ОСОБА_13 як підстави для ухвалення додаткового рішення не ґрунтуються на положеннях ст. 220 ЦПК. Згідно заявлених вимог ОСОБА_3 звертаючись до суду з позовом серед інших вимог ставив питання про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, а також на проведені поліпшення, згідно з договором купівлі продажу від 23 вересня 2002 року з моменту укладення цього договору.

Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

Таким чином право власності, яке визнано за ОСОБА_3 стосується нерухомого майна, індивідуальні ознаки якого, зокрема поштова адреса та технічні характеристики чітко визначені в рішенні апеляційного суду та конкретизовані в договорі купівлі - продажу, на який міститься посилання, що дозволяє відокремити ( ідентифікувати ) будинок з поміж іншого нерухомого майна.

Крім того, колегія суддів вважає, що заявником при подачі заяви не взято до уваги положення ч. 2 ст. 220 ЦПК, а саме те, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

За рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на нерухоме майно, яке у відповідності до положень ст. 182 ЦК України підлягає державній реєстрації в порядку встановленому законом.

Законом, що регулює відносини які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Відповідно до п. 5 ст. 19 цього закону державна реєстрація прав проводиться на, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна № 63095176 від 08.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. 06 липня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності на будинок № АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, номер запису про право власності - 15314410, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна - 00.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що правових підстав для задоволення заяви відповідача щодо постановлення додаткового рішення нема.

Керуючись ст. ст. 220, 303, 304, 305, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення відхилити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: