Справа № 473/2900/17
РІШЕННЯ

іменем України

"19" вересня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Висоцької Г.А.,

при секретарі судового засідання - Радєвій Н.В.,

за участю представника позивачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2017 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3Г.( в особі представника ОСОБА_1В.) звернулись до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 26.04.2007 року померла їх мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку № 14 по вул. Матросова Олександра в м. Вознесенську Миколаївської області у вигляді 21/50 частки, який відповідно до договору купівлі - продажу посвідчений Вознесенським філіалом Південної товарної біржі та житлового будинку № 43 по вул. Матросова Олександра в м. Вознесенську Миколаївської області з земельною ділянкою площею 8,43 га.

Позивачі є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Частково її оформили. Проте, останні позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину на спірне нерухоме майно в нотаріальному порядку, в зв'язку з відсутністю у них правовстановлюючого документа, який підтверджує факт належності цього майна спадкодавцю.

В судове засідання позивачі не зявилися, їх представник надав пояснення аналогічні викладені в позовній заяві позовні вимоги позивачів підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що 26.04.2007 року в м. Вознесенську Миколаївської області померла ОСОБА_4 (а.с.31).

За життя померла заповіту не склала, отже має місце спадкування за законом (а.с.7-9).

Як вбачається з повідомлення Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 946/02-14 від 11.08.2017 року, після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу 306/2007. Позивачі, як спадкоємці за законом прийняли спадщину в передбаченому законом порядку, частково її оформили .

Проте нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 14 по вул. Матросова Олександра в м. Вознесенську Миколаївської області в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує факт належності цього майна спадкодавцю.( а.с.6).

Так, згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов'язки суб'єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) встановлені вимоги до форми договору купівлі продажу жилого будинку. Обумовлений договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Разом з тим, в силу положень ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Проте, як слідує з розяснень, наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

Визначення істотних умов договору містить ст. 153 ЦК УРСР, з положень якої слідує, що істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди в потрібній у належних випадках формі.

При цьому судом встановлено, що 30.10.2001 року ОСОБА_4. придбала у ОСОБА_5 21/50 частину житлового будинку № 14 по вул. Матросова Олександра в м. Вознесенську Миколаївської області зареєструвавши договір купівлі-продажу у Вознесенському філіалі Південній товарній біржі про що в журнал реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис № 0716. Сторони повністю виконали умови договору. Проте, на теперішній час оригінал договору втрачений, отримати дублікат договору немає можливості, оскільки Вознесенська філія Південної Товарної Біржі ліквідована.( а. с. 10,14).

Виходячи зі змісту частин першої і другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд відзначає законність придбання 21/50 частин житлового будинку № 14 по вул. Матросова Олександра в м. Вознесенську Миколаївської області і наявність у ОСОБА_4 на момент її смерті права власності на зазначене нерухоме майно. Частиною1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід припинення підлягають державній реєстрації, а відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В звязку з цим судом враховуються положення ст. 117 ЦК України, згідно якої обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також іншу матеріальні і нематеріальні блага, крім того, положення ст. 190 ЦК України, відповідно до якої майном, як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Частиною1 ст. 178 ЦК України передбачено, що обєкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позивачі не мають іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, тому їх право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за ними права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на спірну частку житлового будинку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212- 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу № 0716 від 30.10.2001 року житлового будинку № 14 по вул. Матросова Олександра в м. Вознесенську Миколаївської області, укладений між ОСОБА_5, як продавцем та ОСОБА_4, як покупцем та зареєстрований Вознесенською філією Південної Товарної Біржі.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 21/100 житлового будинку № 14 по вул. Матросова Олександра в м. Вознесенську Миколаївської області з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, яка померла 26.04.2007 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 21/100 частки житлового будинку № 14 по вул. Матросова Олександра в м. Вознесенську Миколаївської області з господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, яка померла 26.04.2007 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Висоцька Г.А.