АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1034/17 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Загорський О. О.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Українська інноваційна компанія" звернулося в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про визнання договору недійсним задоволено.

Вирішено визнати недійсним кредитний договір №15/07-ф від 08.02.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі Тернопільської філії АТ "Український інноваційний банк ".

В апеляційній скарзі представник вказує, що рішення суду постановлено із порушенням норм матеріального та процесуального права (п.4. ч.1 ст. 309 ЦПК України.)

Враховуючи наведене просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.06.2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у позові до ПАТ "Українська інноваційна компанія" про визнання договору недійсним. Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства сплачений судовий збір. Застосувати строки позовної давності, яка є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1

У судове засідання сторони не з'явились. Враховуючи те, що у справі є дані про їх належне оповіщення, колегія вважає за можливе слухати справу у відсутність сторін у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Визнаючи недійсним кредитний договір №15/07-ф від 08.02.2007 р., що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "Укрінбанк" суд першої інстанції виходив з того, що даний договір був укладений під впливом обману і не був спрямований на набуття реальних наслідків, що обумовлені ним.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим обставинам по справі.

Судом встановлено, що 08.02.2007 року між ОСОБА_1 (Позичальник) та АТ "Укрінбанк" в особі Тернопільської філії АТ "Укрінбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрінбанк" (Кредитор) в особі директора філіх ОСОБА_25.було укладено кредитний договір №15/07-ф, сума кредиту за яким складала 200 000 гривень.

13.07.2016 року за рішенням загальних зборів акціонерів товариства ПАТ «УКРІНБАНК» перейменовано в ПАТ «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», а також викладено статут в новій редакції. Відповідні зміни внесені в ЄДР назви Відповідача вчиненням 13.07.2016 року реєстраційної дії 7038947 приватним нотаріусом ОСОБА_3

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2011 року у кримінальній справі № 1-34/2011р. ОСОБА_25. визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Даний вирок не оскаржувався та набрав законної сили.

Постановою старшого слідчого ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області від 02 грудня 2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_1, ОСОБА_21, ОСОБА_22 за ознаками вчинення ним злочинів, передбачених ст. 190 та ст. 358 КК України, тобто шахрайство та підроблення і використання підроблених документів, у зв'язку з відсутністю у їх діях складу цих злочинів.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 08 липня 2015 року, за результатами розгляду кримінального провадження №0000393 від 12 грудня 2012 року про обвинувачення ОСОБА_23 у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.366 КК України, ОСОБА_23 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.366 КК України.

Як вбачається із копії прибуткового касового ордера, виданого УПП «Металоресурси» №1 від 08 лютого 2007 року, УПП «Металоресурси» прийняло від ТФ АТ «Укрінбанк» грошові кошти в сумі 200000 гривень на підставі кредитного договору № 15/07-ф від 08 лютого 2007 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 кошти за вищезазначеним договором не отримував, а кошти за оспорюваним договором були отримані УПП "Металоресурси" безпосередньо від ТФ АТ "Укрінбанк".

Дані обставини стверджуються вироком Тернопільського міськрайонного суду від 07.11.2011 року, з якого вбачається, що згідно прибуткових ордерів УПП "Металоресурси" кошти, отримані по кредитному договору №15/07-ф від 08.02.2007 року, укладеному між Тернопільською філією АТ " Укрінбанк" та фізичною особою ОСОБА_1 були внесені в касу УПП "Металоресурси" та були використані у фінансово-господарській діяльності УПП "Металоресурси".

Вказаний факт також стверджується прибутковим касовим ордером виданого УПП «Металоресурси» № 1 від 08 лютого 2007 року, згідно якого УПП «Металоресурси» прийняло від ТФ АТ «Укрінбанк» грошові кошти в сумі 200000 гривень на підставі кредитного договору № 15/07-ф від 08 лютого 2007 року, з якого вбачається, що кредитні кошти в сумі 200000 грн. отримані по даному кредитному Договору і зараховані у касу УПП "Металоресурси".

Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 07.11.2011 року, ОСОБА_1, із змістом документів, представлених йому в банку, не ознайомлювався, оскільки знав, що кредит буде отриманий і використаний у фінансово-господарській діяльності УПП "Металоресурси". Ніяких документів, ніяких грошових коштів в банку особисто не отримував. Доручення на отримання коштів він нікому не надавав. Коли підписував документи в банку, то вважав, як йому казав ОСОБА_23, що кредит оформляється на УПП "Металоресурси".

Вказані обставини підтверджуються також постановою старшого слідчого ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 02 грудня 2011 року, у якій він встановив, що при підписанні ОСОБА_24 кредитного договору ОСОБА_4 ввів його в оману щодо обставин, які мали істотне значення для нього, шляхом замовчування дійсних своїх намірів та не надав йому можливості ознайомитися із документами, які були підписані позивачем.

Крім цього, даною постановою встановлено, що грошові кошти ОСОБА_1 не отримував і не заволодівав грошовими коштами АТ "Укрінбанк" шляхом обману, зловживання довірою чи іншим способом по кредитному договору №15/07-ф від 08.02.2007 року, оскільки грошові кошти по вказаному кредитному договору №15/07-ф від 08.02.2007 року укладеному між Тернопільською філією АТ "Укрінбанк" та фізичною особою ОСОБА_1 були внесені в касу УПП "Металоресурси", що підтверджується прибутковими касовими ордерами УПП "Металоресурси".

Як вбачається із вироку Тернопільського міськрайонного суду від 08 липня 2015 року, за результатами розгляду кримінального провадження №0000393 від 12 грудня 2012 року про обвинувачення ОСОБА_23 згідно прибуткового касового ордеру, виданого УПП «Металоресурси» № 1 від 08 лютого 2007 року, УПП «Металоресурси» прийняло від ТФ АТ «Укрінбанк» грошові кошти в сумі 200000 гривень на підставі кредитного договору № 15/07-ф від 08 лютого 2007 року».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ч. З та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пленумом Верховного Суду України у п. 20 постанови №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем доведено факт його обману щодо оспорюваного договору, а тому підставно визнав недійсним спірний договір.

Колегія не приймає до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, як таке, що спростовується матеріалами справи.

Так, згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позивач ОСОБА_1 10.10.2016 р. звернувся з позовом до ПАТ "Український інноваційний банк" про визнання кредитного договору №15/07-ф від 08.02.2007 року недійсним з моменту його вчинення і безгрошовим. Обставини, які свідчать про вчинення обманних дій встановлено вироком Тернопільського міськрайонного суду від 7 листопада 2011 р., постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.12.2011 р., вироком Тернопільського міськрайонного суду від 08.07.2015 р.

Наявність рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01.08.2011 р. про стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_1 В користь АТ "Укрінбанк" само по собі не може бути підставою для застосування строку позовної давності.

Відповідач у судовому засідання не був присутній.

Крім того, з інформації про виконавче провадження, долученої банком, виконавчий документ з виконання вищезазначеного рішення суду про стягнення заборгованості по кредитному договору, надійшов до державного виконавця 13.02.2015 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 червня 2017 року

залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді: О.О. Загорський

М.В. Ходоровський