Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1403/16-ц

Номер провадження: 2/511/35/17

05 вересня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

при секретарі Півоварові В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на частину житлового будинку по праву спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на частину житлового будинку та земельні ділянки по праву спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, після уточнених позовних вимог 28.09.2016р., просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, який помер 18 червня 2015 року та ОСОБА_5, яка померла 13 грудня 2013 року, майно, а саме: житловий будинок та господарчі споруди, розташовані на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області в рівних частках по ? за кожним; встановити факт її проживання із спадкоємцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті особи 13.12.2013р.; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частку житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області після смерті ОСОБА_5, яка померла 13.12.2013р. (а.с.4,87)

Ухвалою суду від 12.07.2016р. до участі у справі в якості співвідповідача залучена ОСОБА_3, яка звернулась до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_4, який помер 18 червня 2015 року.

15.07.2016р. відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якій після неодноразових уточнень, останній раз 25.07.2017р., просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, який помер 18 червня 2015 року, та ОСОБА_5, яка померла 13 грудня 2013 року, майно, а саме: житловий будинок за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, то що їх частки у спільному майні були рівними по ? кожному; встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто на 13.12.2013р.; встановити факт її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 18.06.2015 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, тобто з 2009 року по 18.06.2015 року; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 5/6 частин житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області після смерті ОСОБА_5, яка померла 13.12.2013р., та ОСОБА_4, який помер 18.06.2015 року; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 4,22га та площею 0,953 га, розташованих на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.205).

Ухвалою суду від 29.09.2016р. первісний та зустрічний позови обєднані в одне провадження (а.с.96).

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що її мати ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з її вітчимом ОСОБА_4 з 1978 року. За період шлюбу вони набули право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, рішенням виконавчого комітету Степанівської сільської ради від 24.06.2004р. №25-СР право власності на будинок було визнано за ОСОБА_4 13.12.2013р. померла її мати ОСОБА_5, після її смерті відкрилась спадщина на ? частину будинку, оскільки частки подружжя в майні, набутому за час шлюбу, є рівними. З 02.03.2013р. до смерті матері вона постійно проживала без реєстрації разом з нею в спірному будинку, оскільки мати тривалий час хворіла і потребувала догляду. Таким чином, вона фактично прийняла спадщину після її смерті. Після смерті вітчима ОСОБА_4 вона звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після його смерті та смерті матері, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті вітчима у звязку з тим, що вона не є його спадкоємцем, а після смерті матері у звязку з тим, що не виділена частка матері у спадковому будинку, вона своєчасно не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та рекомендував їй звернутись до суду.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що її матері ОСОБА_5 та вітчиму ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок згосподарськими спорудами за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, який був оформлений на ОСОБА_4 13.12.2013р. померла мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцями першої черги після її смерті були чоловік померлої ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які всі прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживали разом з нею. Їх долі у спадщині складали по 1/6 частині кожному. ОСОБА_6 також не була зареєстрована за місцем проживання її матері, але разом з сестрою ОСОБА_1 постійно проживали в спадковому будинку з 2009 року, здійснюючи догляд за хворою матірю. Після смерті матері сестра ОСОБА_1 виїхала зі спадкового будинку, а вона залишилась доглядати вітчима і проживала з ним в одному будинку однією сімєю та вела спільне господарство до його смерті до 18.07.2015р. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 2/3 частин спадкового будинку згосподарськими спорудами за адресою: вул.Миру, 17 (колишня Леніна), с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області та земельні ділянки розміром 4,22 га та 0,953 га, розташовані на території Степанівської сільської ради. Вважає себе спадкоємцем 4 черги після його смерті, оскільки більше 5 років з 2009 року по день його смерті 18.07.2015р. проживала з ним в спадковому будинку однієї сімєю, здійснюючи за ним догляд. Спадщину після смерті вітчима вона прийняла шляхом звернення з заявою в нотаріальну контору, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті вітчима ОСОБА_4, мотивуючи тим, що вона не довела факт свого проживання зі спадкодавцем однією сімєю, а тому не є спадкоємцем, і рекомендував їй звернутись до суду. Також нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на будинок оформлені на ОСОБА_4 і доля померлої в спільному майні не виділена, а також у звязку з тим, що вона не довела факт прийняття спадщини після смерті матері.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що дійсно в період з 2009 року по день смерті своєї матері постійно проживала разом з нею та вітчимом в спадковому будинку без реєстрації, оскільки мати та вітчим були люди похилого віку та потребували допомоги у веденні господарства та догляду. Мати хворіла на ноги, погано ходила, а вітчим в силу віку також сам не міг впоратись з великим господарством, яке вони тримали. У батьків були коні, велика рогата худоба, птиця, свині та великий сад і город. Вона працювала в КП «Роздільнаводоканал» і кожен день їздила з с.Степанівка до м.Роздільна на роботу та в зворотному напрямку. Її сестра ОСОБА_2 на той час звільнилась з роботи, а тому також проживала з матірю та вітчимом, і цілодобово здійснювала за ними догляд. Після смерті матері вона повернулась проживати до себе додому, а її сестра ОСОБА_2 залишилась проживати разом з вітчимом, оскільки його понівечила корова, та доглядала його до самої смерті, оскільки дітей у вітчима не було, його сестра, з якою він підтримував зв'язок, померла раніше за нього, по наявність інших родичів їм було не відомо, ніхто до нього не приходив. Вони з сестрою схоронили і матір, а згодом і вітчима. Спадковий будинок у свій час надали вітчиму як переселенцю, а потім він одружився з їх матірю у 1978 році і подружжя разом за спільні сімейні кошти виплачували вартість цього будинку, після повної оплати вартості виконавчий комітет визнав право власності на будинок за вітчимом у 2004 році. Після смерті вітчима вони з сестрою звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері та вітчима, але отримали відмову, оскільки не були зареєстровані з матірю на момент її смерті за однією адресою, доля матері в спільному майні подружжя не була виділена та що вони не є спадкоємцями після смерті вітчима. Просить свою позовну заяву задовольнити, а позов ОСОБА_2 задовольнити частково в частині визнання права власності на житловий будинок, визнавши за ОСОБА_2 право власності на ? частини житлового будинку

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, крім позовних вимог про визнання права власності на 5/6 частин житлового будинку, вказану вимогу вона підтримала частково, просила визнати за нею право власності на ? частини будинку, а за сестрою ОСОБА_1 - на ? частину. Дала пояснення, що аналогічні поясненням позивача ОСОБА_1, підтвердивши обставини, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, заперечень на позовні заяви не надала, власних позовних вимог не заявляла.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (до одруження Соколовська) В.І. перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.06.1978 року по 13.12.2013р., тобто по день смерті ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8,57).

Від шлюбу дітей не мали, але у ОСОБА_5 на момент одруження з ОСОБА_4 були діти від першого шлюбу дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.17-20, 66-68).

До одруження ОСОБА_5 на підставі Акту № 5 від 25.07.1969р., укладеного між директором радгоспу ім..Котовського та ОСОБА_4, як переселенцю згідно переселенського білету №20138 із м.Балта був переданий житловий будинок 1969 року побудови в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області вартістю 3370 грн. (а.с.84).

Вартість вказаного будинку була виплачена ОСОБА_4 за час перебування в шлюбі з ОСОБА_5 згідно довідки, виданої адміністрацією радгоспу (а.с.63,64).

Вказаний факт сторонами не оспорюється.

У 1984 році виготовлено проект забудови земельної ділянки індивідуального будівництва вказаного будинку за адресою: с.Степанівка, вул..Леніна,17 (а.с.65).

Згідно довідки Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 26.08.2016р. №1016 , житловий будинок по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка з моменту заснування Степанівської сільської ради з 1980 року згідно по господарського обліку вже був наданий ОСОБА_4 як переселенцю згідно рішення КСП ім..Котовського (а.с.85).

Згідно довідки Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 13.05.2016р. №200, згідно запису в погосподарській книзі сільської ради за 1980-1982 роки стор. 150 особовий рахунок 1996 головою домогосподарства в с.Степанівка по вул..Миру (Леніна) ,17 рахується ОСОБА_4 , в будинку зареєстрована його дружина ОСОБА_5 ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований та проживав в даному будинку (а.с.9,11-12).

Рішенням виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №25-СР від 24.06.2004р., визнано право власності на житловий будинок в с.Степанівка по вул..Леніна, 17 за ОСОБА_4 (а.с.62).

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 отримав житловий будинок як переселенець до одруження, але його вартість сплатив перебуваючи у шлюбі за спільні кошти подружжя, право власності за ним на будинок визнано коли він перебував у шлюбі з ОСОБА_5, то житловий будинок по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області є спільною сумісною власністю подружжя за нормами як КпШС, так і СК України і частки подружжя у спільному сумісному майні є рівними по ? кожному.

Таким чином, житловий будинок з господарськими спорудами по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і їх частки в будинку були рівними по ? кожному.

13.12.2013 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.56).

Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області.

На момент її смерті в будинку постійно проживав та був зареєстрований її чоловік та спадкоємець першої черги ОСОБА_5, який фактично прийняв спадщину.

Дочки померлої позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 також прийняли спадщину, оскільки на день її відкриття постійно проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 без реєстрації.

Вказаний факт підтверджується сторонами та поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Так, свідок ОСОБА_8 суду підтвердила, що позивач ОСОБА_1 дійсно останні роки жила разом зі своєю матірю ОСОБА_5 в с.Степанівка, оскільки остання захворіла на серце та суглоби, періодично її клали до лікарні, за нею треба було здійснювати догляд та вести господарство, топити піч, сапати город. Чоловік ОСОБА_4 здійснювати догляд за дружиною та вести господарство самостійно не міг в силу віку та стану здоровя. Також вона бачила вдома у ОСОБА_5 і відповідача ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що була сусідкою подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 1989 року. З 2009 року в будинку по вул..Миру (колишня Леніна), 17 в с.Степанівка стала також постійно проживати і дочка ОСОБА_5 ОСОБА_2, з якою вони разом продавала сільгосппродукцію на базарі. ОСОБА_5 дуже хворіла, а ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 утримували господарство, топили хату, доглядали виноградник, город, велику рогату худобу, свиней до самої смерті ОСОБА_5

Таким чином, після смерті 13.12.2013р. спадкодавця ОСОБА_5 спадщину прийняли спадкоємці першої черги чоловік ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і їх долі в спадковому будинку складають по 1/6 частині кожному.

Після смерті ОСОБА_5 її дочка ОСОБА_1 повернулась проживати за місцем своєї реєстрації, так як працювала в м. Роздільна і їй не зручно було добиратись на роботу.

ОСОБА_2 залишилась проживати в с.Степанівка разом з вітчимом ОСОБА_4 до дня його смерті до 18.06.2015 року, оскільки останньому одразу після похорон ОСОБА_5 нанесла тілесні ушкодження корова і він потрапив до лікарні. Після цього ОСОБА_4 не міг самостійно вести господарство, топити піч, доглядати худобу, город.

ОСОБА_6 через свою дочку, яка працювала на залізниці, купляла вугіль, деревяні шпали для обігріву житлового будинку, оплачувала лікування ОСОБА_4, готувала йому їжу, прала білизну, займалась городом та садом, доглядала за худобою, після смерті ОСОБА_4 брала участь в організації його похорон разом з ОСОБА_1

Вказані обставини в суді підтверджуються накладними на придбання палива (а.ю.с149-159) та показаннями свідка ОСОБА_7 сусідки померлого про те, що крім ОСОБА_2, яка проживала з ОСОБА_4, до нього ніхто з родичів не приходив. Він спілкувався тільки зі своєю рідною сестрою, але вона померла раніше за нього. Також до ОСОБА_4 приходив соціальний працівник від сільської ради, яку звав до себе сам ОСОБА_4, оскільки він закохався у цю жінку, про що сам розповів.

Таким чином, ОСОБА_2 з вітчимом ОСОБА_4 з 2009 року по 18.06.2015 року проживали однією сімєю, тобто вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, і за нормами спадкового справа вона є спадкоємцем четвертої черги по праву спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, так як не менш ніж пять років проживала із спадкодавцем однією сімєю до часу відкриття спадщини.

Згідно п.21 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.2004 року.

Тому суд вважає встановленим факт проживання однією сімєю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 2009 року по день смерті ОСОБА_4 18.06.2015 року, тобто більше 5 років, що надає позивачці право на спадкування за законом в четверту чергу.

Відповідно до п.2. Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, встановлення даного факту підлягає розгляду саме в порядку позовного провадження, так як фактично між сторонами виник спір про право, тобто від встановлення даного факту залежить виникнення права на спадкування майна.

18.06.2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6,55).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Миру, 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області з урахуванням 1/6 частки, яку він прийняв після смерті дружини ( ? +1/6 = 4/6=2/3) та у вигляді двох земельних ділянок, які належали померлому на підставі Державних актів на право приватної власності на землю розміром 0,953 для ведення ОСГ га 4,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.59,60).

За життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заповіту не залишили, тому має місце спадкування за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст..1261-1265 ЦК України, зокрема відповідно до ст.1261 ЦК України право на спадщину отримують рідні діти та батьки померлого.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були чоловік ОСОБА_4 та діти померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які фактично прийняли спадщину після її смерті.

Згідно наданої суду копії спадкової справи, заведеної Роздільнянською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4, с заявами по прийняття спадщини в установлений 6-ти місячний строк звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.41,42об.).

19.03.2016 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дядьки ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_3 (а.с.42).

21.04.2016 ОСОБА_1 нотаріус надав розяснення про те, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті вітчима ОСОБА_4 не можливо у звязку з тим, що нею не надано жодного документу, який би надав право закликати її до кола спадкоємців. Стосовно оформлення спадщини після смерті її матері ОСОБА_5 рекомендовано звернутись до суду, оскільки титульним володільцем майна є ОСОБА_4, доля ОСОБА_5 в цьому майні не виділена, а видача правовстановлюючих документів після смерті особи не передбачено законом (а.с.39).

Також саме розяснення 12.05.2016р. отримала від нотаріуса і відповідач ОСОБА_2 (а.с.40).

В жовтні 2016 року до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_3, яка ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.03.2017р. залишена без розгляду у звязку з розглядом в суді спору про право на майно померлого (а.с.141). Ухвала не оскражувалась та набрала законної сили.

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 07.06.2017р., житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Миру, 17 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 49,00 кв.м., у тому числі житловою 26,80 кв.м., та господарських споруд: «Б» - гараж, «В» - сарай, «І» - цистерна, «№1-2» огорожа, ворота, та розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,15 га. (а.с.166-172). Вартість будинку 45905 грн. (а.с.174)

Таким чином, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині за кожною житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, що розташований по вул. Миру, 17 с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, який складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 49,00 кв.м., у тому числі житловою 26,80 кв.м., та господарських споруд: «Б» - гараж, «В» - сарай, «І» - цистерна, «№1-2» огорожа, ворота, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_5, померлої 13.12.2013 року.

Що стосується позовної вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 по визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті вітчима ОСОБА_4 як спадкоємця четвертої черги, суд зазначає наступне.

При зверненні до нотаріуса з відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_9 було відмовлено на підстав того, що вона не надала документів, які б надали право нотаріусу закликати її до кола спадкоємців згідно ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Судом при розгляді даної справи за заявою ОСОБА_2 встановлений факт її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Встановлення судом вказаного факту дає право нотаріусу закликати ОСОБА_9 до кола спадкоємців 4 черги.

Крім того, на спадщину претендує за правом представлення ОСОБА_3, яка вважає себе племінницею ОСОБА_4

Таким чином, у суду немає підстав перебирати на себе повноваження нотаріального органу, який за законом наділений компетенцією оформлення спадкових прав спадкоємців.

Тому суд вважає, що справедливо і правильно в даному випадку в задоволенні даної вимоги ОСОБА_2 відмовити і рекомендувати їй звернутись до нотаріуса з даним рішенням суду в разі набрання ним законної сили для оформлення спадщини після смерті вітчима ОСОБА_4

Судовий збір по справі частково сплачений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 551, 20 грн. кожною станом на день подачі позову. А оскільки ними заявлені позовні вимоги як майнового так і немайнового характеру, за кожну з яких окремо сплачується судовий збір, то з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., а з ОСОБА_2 в розмірі 871 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст.328,1217,1218,1222, 1223,1261,1264, 1268,1269,1296,1297 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт, що житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Миру, 17 с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, і складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 49,00 кв.м., у тому числі житловою 26,80 кв.м., та господарських споруд: «Б» - гараж, «В» - сарай, «І» - цистерна, «№1-2» огорожа, ворота, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, померлого 18.06.2015 року, та ОСОБА_5, померлої 13.12.2013 року, та їх частки у спільному майні були рівними і складали по ?.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто на 13.12.2013р.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині за кожною житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, що розташований по вул. Миру, 17 с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, який складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 49,00 кв.м., у тому числі житловою 26,80 кв.м., та господарських споруд: «Б» - гараж, «В» - сарай, «І» - цистерна, «№1-2» огорожа, ворота, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 13.12.2013 року.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 18.06.2015 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, тобто з 2009 року по 18.06.2015 року.

В задоволенні іншої частини позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 871 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Бобровська