Справа № 141/778/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Слісарчука О.М.

за участю секретаря Ставничого С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, за відсутності сторін,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, згідно із яким позивач з 2006 року проживає АДРЕСА_1, доглядає за будинком, господарськими будівлями та прибудинковою територією, сплачує відповідні земельні податки. 20.08.2006 року позивач купила це майно у ОСОБА_3, сплативши 2500 гривень. ОСОБА_3 отримала гроші та написала розписку у присутності двох свідків про те, що отримала кошти за продане нерухоме майно, та передала позивачу ключі від будинку та будівель. При цьому обіцяла оформити належний договір купівлі-продажу у нотаріуса. З 07.11.2011 року ОСОБА_1 зареєстрована в будинку, який придбала у власність.

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати і користуватися у вказаному житловому будинку з господарськими будівлями більше 10 років, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за ним та утримує його прибудинкову територію, постійно робить в ньому поточний ремонт, тому ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 за набувальною давністю. Справу просить розглянути без її участі.

Представник відповідача Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області Гуменюк О.П., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з слідуючого.

Згідно технічного паспорта від 15.04.1991 року на садибний (індивідуальний) житловий по АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_5

Згідно із розпискою від 20.08.2006 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 2500 гривень за проданий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 Оратівського району. Розписка написана в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно письмових свідчень ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 09.08.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно володіє житловим будинком по АДРЕСА_1 більше 10 років, безперервно володіє і користується присадибною земельною ділянкою.

Відповідно до довідки № 240 від 07.08.2017 року, виданої виконавчим комітетом Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області, ОСОБА_1 проводить поточний ремонт житлового будинку по АДРЕСА_1, обробляє присадибну земельну ділянку з листопада 2006 року по даний час, сплачує земельні податки.

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 виданого Оратівським РВ УМВС України у Вінницькій області від 15.08.1996 року, ОСОБА_1 зареєстрована з 07.11.2011 року по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України - власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 322 власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до роз'яснень , що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, зазначено, що для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнішній володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Таким чином, починаючи з 20.08.2006 позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа житловим будинком по АДРЕСА_1 і продовжує відкрито, безперервно володіти житлом, тому в розумінні ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

На підставі ст.ст. 16, 319, 322, 344, 377 ЦК України, керуючись ст.ст.130, 174, 212, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області.

СУДДЯ О.М. Слісарчук