Справа № 600/955/16-ц
Справа № 2/600/177/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Гриновець О.Б.

секретар Сташків О.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт.Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на житловий будинок загальною площею 70,9 м.кв., житловою площею 40,0 м.кв., побудованого з каменю, сарай загальною площею 33,3 м.кв., побудованого з каменю, огорожу металеву площею 13,2 м.кв., ворота металеві площею 4,9 м.кв., що знаходяться по АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у 1970 році побудували житловий будинок та господарські будівлі в АДРЕСА_2 Даний будинок належав до колгоспного двору, головою якого був батько, а мати була його членом. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, спадщину після якого прийняла ОСОБА_2, проте таку не оформила. 08.12.2000 року мати склала заповіт, яким заповіла позивачу все належне їй майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний житловий будинок, тому просить у судовому порядку визнати його власником житлового будинку в АДРЕСА_2

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1 та просить справу розглядати за його відсутності (а.с.24).

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, тому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 14.09.1990 року ОСОБА_3, як голові колгоспного двору, видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, що в АДРЕСА_2 Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 2 (двох) членів (а.с.9).

Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Будилівською сільською радою Козівського району Тернопільської області 28.09.2016 року №761, головою вказаного колгоспного двору був ОСОБА_3 та його членом була дружина ОСОБА_2 (а.с.12).

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були ОСОБА_3 та ОСОБА_2, то кожному із них фактично належала 1/2 частина колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 18.09.1997 р. та серії НОМЕР_2 від 06.12.2012 р. (а.с.10-11).

Згідно довідки Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області №760 від 28.09.2016 року, з ОСОБА_3 на час смерті постійно проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_2 (а.с.15).

За життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном та склала заповіт про те, що на випадок її смерті заповідає ОСОБА_1 все належне їй на час смерті майно. Вказаний заповіт був посвідчений 08.12.2000 року головою Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.19).

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері у належному порядку та у строк, що підтверджується копією свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 02.11.2015 року (а.с.13-14).

11.04.2017 державний нотаріус Козівської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на колгоспний двір, оскільки відповідно до ст.47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства (а.с.23).

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, а також те, що ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 58, 60, 61, 158, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на житловий будинок загальною площею 70,9 м.кв., житловою площею 40,0 м.кв., побудованого з каменю, сарай загальною площею 33,3 м.кв., побудованого з каменю, огорожу металеву площею 13,2 м.кв., ворота металеві площею 4,9 м.кв., що знаходяться по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Б.Гриновець