Справа № 127/93/17-ц
Провадження № 2/127/1639/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в січні 2017 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до відповідачів про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 травня 2012 року ОСОБА_4 без будь-яких дозвільних документів розпочав самочинне будівництво двоповерхового житлового будинку з підвальним приміщенням на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка межує з земельною ділянкою позивача. В зв'язку з грубим порушенням забудовником норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування № 44 від 14 квітня 1992 року та СНіП, під час будівництва котловану для вказаного будинку було завдано значної шкоди житловому будинку позивача, яка полягає у тому, що внаслідок недотримання відстаней (побутових розривів) між будинками, які визначені вказаними ДБН, роботи важкої техніки, яка працювала ближче одного метра від будинку позивача, стіни будинку останнього, не витримавши навантаження, дали тріщини, які ОСОБА_4 добровільно усунути відмовився та продовжив самочинне будівництво житлового будинку з порушенням вимог чинного законодавства. Внаслідок незаконних дій забудовника позивач неодноразово звертався із заявами до Департаменту ДАБІ у Вінницькій області з проханням вжити заходів по недопущенню порушення його прав забудовником ОСОБА_4 та недопущення подальшої руйнації його будинку в межах повноважень наданих інспекції п. 5 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України № 439/2011 від 08 квітня 2011 року (далі - Положення). Однак звернення позивача були залишені відповідачем без належного реагування. Департаментом ДАБІ у Вінницькій області не було вжито жодних заходів щодо припинення будівельних робіт та приведення об'єкту будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства.

Натомість лише 13 січня 2014 року, тобто через півтора року після звернення позивача, Департаментом ДАБІ у Вінницькій області винесено припис ОСОБА_4 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Однак у вказаному приписі Департамент ДАБІ у Вінницькій області вимагав не приведення об'єкту будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства, а навпаки, приведення документації до вимог законодавства в сфері містобудування. Вказане було пов'язано, як позивачу стало очевидним, з особистою зацікавленістю деяких посадових осіб Департаменту в безперешкодному продовжені самочинного будівництва, яке не лише загрожує його життю та здоров'ю, а й вже спричинило йому матеріальної шкоди. Така вимога Департаменту ДАБІ у Вінницькій області жодним чином не захищала права позивача, як власника суміжної земельної ділянки, а навпаки стимулювала забудовника до зловживань пов'язаних з технічною документацією. Більше того, приведення документації до вимог чинного законодавства не призведе до відповідності будівництва вимогам чинного законодавства, адже сама будівля збудована з грубими порушеннями вимог ДБН та протипожежних норм, суперечить правилам експлуатації та робить вказаний об'єкт небезпечним під час його експлуатації.

Позивач вважає, що забудовником не було дотримано вимог протипожежних норм, згідно яких відстань між будинками повинна становити не менше дев'яти метрів. Також забудовником не дотримано вимог ДБН 360-92**, відповідно до яких відстань між довгими сторонами житлових будинків заввишки 2-3 поверхи треба приймати відстані (побутові розриви) не менше 15 м, а заввишки 4 поверхи і більше - 20 м, між довгими сторонами і торцями з вікнами із житлових кімнат цих будинків - не менше 15 м. Примітка 2. При різних вимогах (протипожежних, санітарно-гігієнічних та ін.) до мінімально допустимих відстаней між будинками і спорудами при проектуванні потрібно приймати величини, найбільші з них. Між чотириповерховим житловим будинком, який будує ОСОБА_4 та будинком позивача забудовником не витримано навіть восьми метрів (при обов'язкових мінімальних п'ятнадцяти метрах).

За час цілковитої бездіяльності Департаменту ДАБІ у Вінницькій області, ОСОБА_4, незважаючи на те, що згідно будівельного паспорту отримав дозвіл на будівництво двоквартирного, двоповерхового житлового будинку садибного типу з підвальним приміщенням, самочинно збудував одноквартирний чотириповерховий житловий будинок. Однак, жодного реагування від Департаменту ДАБІ у Вінницькій області не відбулося, що свідчить про цілковиту бездіяльність та особисту зацікавленість посадових осіб відповідача у продовженні забудовником самочинного будівництва попри порушення усіх можливих протипожежних, санітарних та будівельних норм. Керівництво Департаменту ДАБІ у Вінницькій області складає акт від 30 жовтня 2015 року № 107-ПП про те, що вимоги державних будівельних норм дотримані і ніяких порушень на цьому будівництві немає. Через два місяці керівництво ДАБІ у Вінницькій області реєструє декларацію про готовність об'єкта до експлуатації самочинно, тобто, незаконно збудованого об'єкта.

19 листопада 2015 року, після самочинно збудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 та прийняття його в експлуатацію, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Стаховою Т.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26276186, яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та видано йому свідоцтво серії НОМЕР_1, індексний номер: 47937972, про право власності на вказаний будинок.

У зв'язку з вищенаведеним позивач просить скасувати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 23 вересня 2015 року, зареєстрованої за № ВН 26 на об'єкт - будівництво двоквартирного, двоповерхового приватного житлового будинку замість старого на приватизованій земельній ділянці АДРЕСА_1, замовником якого є ОСОБА_4 Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, індексний номер: 47937972, видане 19 листопада 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Стаховою Т.В. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 26276186, прийняте 19 листопада 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Стаховою Т.В. стосовно реєстрації за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради - Лепетуха Я.В. заперечила щодо задоволення позовних вимог, суду пояснила, що згідно з матеріалами реєстраційної справи заявником подано всі необхідні документи для здійснення державної реєстрації нерухомого майна. Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 19 листопада 2015 року видано відповідно до вимог чинного на момент звернення законодавства, тому підстави для скасування реєстрації відсутні.

Представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову.

Представник Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, хоча належєним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, в звязку з чим суд розглянув справу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач неодноразово звертався із заявами до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області про проведення перевірки законності будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться по сусідству з його будинком.

Головним державним інспектором по м. Вінниця управління контролю за будівництвом об'єктів, якістю будівельних матеріалів та державного ринкового нагляду № 2 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області Слободянюком Є.В. за результатами перевірки, проведеної на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1, був виданий ОСОБА_4 припис 1- Сл про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, оскільки було встановлено що ОСОБА_4 з відхиленням від проектної документації виконуються будівельні роботи з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, що є порушенням частини 1 статті 96 КУпАП. З метою усунення виявлених порушень інспектором була поставлена вимога до ОСОБА_4 привести документацію у відповідність до вимог законодавства в сфері містобудування (а.с. 18).

Згідно з постановою № 26 від 13 січня 2014 року ОСОБА_4 за виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 з відхилення від проектної документації було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень (а.с. 19).

Як вбачається із повідомлення ОСОБА_4 начальнику інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області Блащуку С.В., ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», повідомляв про початок виконання будівельних робіт житлового будинку замість старого на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1, загальною площею 299,48 кв. м, будівельний паспорт № 76 від 07 липня 2012 року, затверджений замовником 07 липня 2012 року, код. 1110.3, категорія складності об'єкта - ІІ. Документ, що засвідчує право власності, вказано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 07 травня 2012 року, площа земельної ділянки - 0,0506 га (а.с. 20).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж одноквартирного житлового будинку (квартира № 2) по АДРЕСА_1, встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації, а також, що будівля двохповерхова з мансардним поверхом. Стан основних будівельних конструкцій -ІІ- задовільний (а.с. 26-27).

Згідно з декларацією про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, зареєстрованої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області 23 вересня 2015 року № В2626 в графі «Інформація про об'єкт» зазначено: будівництво двоквартирного, двоповерхового приватного житлового будинку замість старого на приватизованій земельній ділянці (квартира № 2) по АДРЕСА_1. Кількість поверхів - 2, загальна площа -212,9 кв. м; житлова площа - 70,9 кв. м, нежитлова площа - 142,0 кв. м. На об'єкті виконано всі передбачені будівельним паспортом обсяги робіт з дотриманням відповідних державних будівельних норм, стандартів і правил. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Заходи з охорони праці, забезпечення вибухобезпеки, пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища і антисейсмічні заходи проведені в повному обсязі, вважати закінчений будівництвом об'єкт готовим до експлуатації (а.с. 21-22).

Частиною 4 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-УІ (далі - Закон № 3038-УІ) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду (ч. 6 ст. 39 Закону № 3038-УІ).

Відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону № 3038-УІ замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, визначено, що прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорту, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (п. 2 Порядку).

Відповідно до п.п. 17, 20 Порядку реєстрації декларацій здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Так, декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі. При цьому, інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноти даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему господарської діяльності» однією з підстав для анулювання документа дозвільного характеру є встановлення факту надання в заяві та документах, що додаються до неї , недостовірної інформації.

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-УІ у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларація підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також п. 29 Порядку № 461 передбачено, що у разі виявлення інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню інспекцією.

Згідно з рішенням № 26276186 від 19 листопада 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Стаховою Т.В. було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 35-36), та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, індексний номер: 47937972 (а.с. 35-36).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статей 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127.

Згідно ст. 15 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ст. 5 вищезазначеного Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства, як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

У відповідності до п. 40 Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Відповідно до п. 41 Порядку № 1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна, у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Статтею 10 ч. 3 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ч. 2, 3 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні враховуватися законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги як порушенням відповідачем його права на безпечне володіння, користування і розпорядження його майном, так і порушенням ОСОБА_4 будівельних норм і правил при здійсненні самочинного будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до висновку експерта проведеної судово будівельно - технічної експертизи Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 10 листопада 2014 року за № 713/714/14-21, виконані будівельні роботи по будівництву (реконструкція) двоквартирного приватного житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідають ескізному проекту та фактична відстань між зовнішніми стінами житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та новим житловим будинком, розташованого по АДРЕСА_1, складає біля: 7,43 - 7,62 м, що відповідає будівельному паспорту, виданого Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 27 грудня 2012 року № 211. Також експертом встановлено, що фактична відстань між зовнішніми стінами житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та новим житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1, згідно вимог додатку 3.1 Протипожежної вимоги ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень» повинна становити 8 м. (а.с. 78-79).

Водночас на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав належних та допустимих доказів щодо порушення своїх прав як власника сусіднього будинку. При цьому судом позивачу були розяснені процесуальні права, в тому числі, і щодо призначення експертизи. Водночас позивач своїми правами належно не скористався та не обгрунтував, в чому вбачається порушення його прав та законних інтересів.

За правилами закріпленими у ЦПК України визначення відповідачів відноситься до виключної прерогативи позивача, який розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При цьому, згідно положень частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні позивачу роз'яснювалися його процесуальні права, передбачені статтями 27, 31 ЦПК України, а також позивач попереджався про наслідки вчинення або невчинення окремих процесуальних дій. Зокрема, позивачу роз'яснено його права щодо збільшення та зменшення розміру позовних вимог, щодо можливості зміни предмета або підстави позову - до початку розгляду судом справи по суті. Крім того, в судовому засіданні судом уточнювався зміст вимог та предмет позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а також роз'яснювалися вимоги статей 10 та 60 ЦПК України щодо того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог зазначених у позовній заяві та на підставі доказів доданих до позовної заяви.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не було надано доказів наявності законних підстав для скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Департаментом ДАБІ у Вінницькій області 23 вересня 2015 року за № ВН26 на житловий будинок по АДРЕСА_1, тому в позові йому слід відмовити. Крім того, враховуючи похідні вимоги, суд вважає, що позивачу також слід відмовити у скасуванні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26276186 від 19 листопада 2015 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, індексний номер: 47937972.

Таким чином, оскільки третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, на чиє імя були видані декларація та свідоцтво і який являвся власником житового будинку АДРЕСА_1, не був залучений до участі в справі в якості співвідповідача з відповідними процесуальними правами, а тому в задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку з тим, що позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 39, 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему господарської діяльності», ст.ст. 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 10, 56, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: