Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Червинської М.Є., Загородньої І.М., МазурЛ.М.,

розглянувши справу в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Харківводоканал» про захист прав споживача, визнання дій незаконними і заборону вчинення певних дій за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила суд визнати дії відповідача по централізованому постачанню їй холодної води і водовідведенню і в період до 1 жовтня 2014 року такими, що не відповідають вимогам матеріального права в цій сфері; заборонити використання безпідставно відкритого особистого рахунку на її ім'я; визнати незаконним використання її персональних даних; заборонити відповідачу здійснювати нечесну агресивну практику у відношенні неї.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Вона була позбавлена можливості в період до 1 жовтня 2014 року отримувати послуги по централізованому опаленню, постачанню холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до ст.ст. 19, 20, 26,29, 32 п. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 8, 9, 10, 29 (б) Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, через недотримання та порушення законодавчих актів відповідачем.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

З 13 листопада 2003 року в квартирі належним чином встановлені лічильники холодної і гарячої води, чергову повірку яких власник зобов'язався здійснити в четвертому кварталі 2005 року, однак повірка не проведена.

З 2006 року КП «Харківводоканал» здійснює нарахування за користування наданими послугами по встановленим тарифам, без врахування показань лічильників, і вимагає від позивача сплати відповідних сум.

Між сторонами не укладено договір у письмовій формі, однак це не є підставою для припинення правовідносин, які склалися між сторонами.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин в сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору надання житлово-комунальних послуг.

Зазначене відповідає п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Оскільки позивач не оскаржує сам порядок здійснення нарахувань (на підставі лічильника або за тарифами, встановленими для квартир у яких відсутні лічильники води), суди дійшли правильного висновку, що факт надання КП «Харківводоканал» послуг з централізованого водопостачання та водовідведення без укладення договору в письмовій формі, не є підставою для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

Л.М. Мазур