Справа № 195/1224/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
21.08.2017 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., при секретарі Левкович Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,
Відповідно до умов, укладеного в письмовій формі договору купівлі-продажу майна, позивач придбала обєкт нерухомості: «А» житловий будинок, житловою площею 31,6 кв.м., «Д» - гараж, «Ж» - літня кухня, «З» - погріб, «Л» - сарай, «К» - уборна, споруди.
Позивач з відповідачем досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу: про ціну, порядок передачі у її володіння придбаної нерухомості. Цей договір був укладений ними в письмовій формі на Українській Товарній біржі за реєстраційним номером №184436 у м.Марганець, і згідно діючого на той час законодавства, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
На виконання умов вказаного договору, в день підписання договору, позивач повністю сплатила вартість придбаного майна. Відповідач отримав від неї грошові кошти та передав обєкт нерухомості у її володіння та користування. В нотаріальному порядку, згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в ред.. 1963 року), договір посвідчено не було. Сторони умови Договору виконали. Надалі позивач здійснила державну реєстрацію свого права власності в Марганецькому МБТІ, що підтверджується відповідними штампом в Договорі від 12.10.2001 року за реєстровим № 3-12 та записом в Технічному паспорті на будинок про зміну власника будинку завіреним печаткою Марганецького МБТІ, а також записом в Договорі про реєстрацію Договору в Виводівській сільській раді за № 9/578 від 17.11.2001 року завіреним печаткою сільської ради.
З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивач являється власником придбаного обєкту нерухомості, вільно володіє ним та користується її прав власника ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст.657 діючого Цивільного кодексу України, вона не має змоги вільно розпорядитися належним їй нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу обєктів нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.
Про обовязковість нотаріального посвідчення біржового договору позивач раніше була необізнана, так як при укладенні Договору їй було розяснено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу»), а дізналася тільки при вирішенні питання про його відчуження.
На сьогоднішній день позивачу невідоме місцезнаходження відповідача, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна в теперішній час, тому і виникла необхідність звернення з відповідним позовом до суду.
Представник позивача у своїй письмовій заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі і просить розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні, про що згоден на ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань та заперечень проти позову не подавав. За вказаною у позові адресою не проживає, а тому, керуючись ч.9 ст.74 ЦПК України, виклик відповідача в судове засідання було здійснено через оголошення у пресі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Суд вважає , що даний позов знайшов своє підтвердження, письмовими доказами, які підтверджують укладання договору купівлі-продажу житлового будинку між позивачем та відповідачем у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов, укладеного в письмовій формі вищевказаного договору, позивач придбала обєкт нерухомості: «А» житловий будинок, житловою площею 31,6 кв.м., «Д» - гараж, «Ж» - літня кухня, «З» - погріб, «Л» - сарай, «К» - уборна, споруди.
Позивач з відповідачем досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу: про ціну, порядок передачі у її володіння придбаної нерухомості. Цей договір був укладений ними в письмовій формі на Українській Товарній біржі за реєстраційним номером №184436 у м.Марганець, і згідно діючого на той час законодавства, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Зазначені та належні докази підтверджують те, що між продавцем та покупцем були досягнуті домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомості та відбулося повне виконання між ними договору.
З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивач являється власником придбаного обєкту нерухомості, вільно володіє ним та користується її прав власника ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст.657 діючого Цивільного кодексу України, вона не має змоги вільно розпорядитися належним їй нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу обєктів нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.
Згідно зі статтею 220 чинного ЦПК України, при недодержанні вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір може бути визнано дійсним в судовому порядку при умові, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.
У відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».
Відповідно до ст. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».
Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всім істотним умовам договору.
Згідно ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати йому судові витрати, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 7, 15, 60, 88, 197, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 207-209, 220, 321, 392, 655-657 Цивільного кодексу України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.
Сплачений по справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн. залишити в дохід держави звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3