АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА1[1]
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Синявському Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про відшкодування моральної шкоди та збитків, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року,

встановила:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви від 10 жовтня 2016 року про збільшення позовних вимог просив стягнути з відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ( на час розгляду справи - Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві) моральну шкоду в розмірі 1 300 000 грн., заподіяну внаслідок тривалого невиконання виконавчого листа, виданого 17.06.2003 по справі №2-113 2003 року; тривалого невиконання дубліката виконавчого листа від 12.12.2011 по справі №2-113 2003 року; тримісячної затримки відкриття виконавчого провадження по дублікату виконавчого листа від 12.12.2011 року; надання строку боржнику для самостійного виконання дубліката виконавчого листа від 12.12.2011 року, а також відшкодувати вартість бензину -1 684,25 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що неправомірна бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо тривалого невиконання дубліката виконавчого листа, виданого 12.12.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва, встановлена низкою судових рішень, в тому числі ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року.

Внаслідок протиправних дій та бездіяльності відповідача він зазнав моральних страждань, які полягали у порушенні стосунків з оточуючими людьми, фізичному болі від вимушених поїздок для збору довідок та документів, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки місто не пристосовано для пересування на інвалідному кріслі-колясці, багато будівель не мають пандусів, він пересувається на автомобілі з ручним керуванням ЗАЗ 968 МБ "Запорожець". У зв'язку з цим просив відшкодувати витрати на пальне для автомобіля в сумі 1684,25 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено відшкодувати позивачу за рахунок Державного бюджету України суму завданої моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Свої доводи обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а саме ст. 1167 ЦК України, ст. 22 БК України, якими передбачено порядок відшкодування моральної шкоди, заподіяної державним органом. Вважає, що шкода повинна стягуватися з рахунків тієї організації, яка завдала таку шкоду.

Крім цього, позивачем не надано суду жодного судового рішення про визнання дій або бездіяльності органів виконавчої служби протиправними, а тому відсутні підстави для застосування ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на підстави, викладені в позові, просить змінити рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року або ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги з урахуванням клопотання від 10 жовтня 2016 р., а саме стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві моральну шкоду в розмірі 1 300 000 грн. та вартість бензину у розмірі 1 684, 25 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві заперечував.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві ІосіфоваВ.В. підтримала подану цим управлінням апеляційну скаргу та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1

Представник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Філіпченко Г.В. просила апеляційні скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України, ст. ст. 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між ними.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння позивачу моральної шкоди неправомірними діями державних виконавців внаслідок тривалого невиконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 травня 2003 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ВАТ «Трест «Київміськбуд-6» на користь ОСОБА_1 вартість кімнатної крісло-коляски мод. М-201 -1200 грн.; вартість дорожньої крісло-коляски мод.215 - 7200 грн.; компенсація вартості санаторно-курортних путівок за 1999-2000 роки - 4260 грн.; 14990 грн. на придбання транспортного засобу автомобіля «Таврія» з ручним керуванням; щомісячні виплати по компенсації за постільну білизну в сумі 42 грн. 31 коп.; 26 грн. 60 коп. на звичайний догляд, 118 грн. на сторонній догляд, 8 грн. 90 коп. побутову допомогу, 22 грн. 80 коп. доповнення до додаткового харчування, 89 грн. 29 коп. витрати на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля; моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

На виконання вказаного судового рішення 17 червня 2003 р. видано виконавчий лист.

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби в Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, Державного казначейства про відшкодування майнової та моральної шкоди у зв'язку з тривалим невиконанням вищевказаного судового рішення.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з держави в особі Головного управління Державного казначейства України в м. Києві на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії державної виконавчої служби у Печерському районі м. Києва щодо неналежного виконання виконавчого листа, виданого 17.06.2003 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №2-113/2003 в частині стягнення з боржника щомісячних виплат; зобов'язано відповідача здійснити дії щодо виконання зазначеного виконавчого листа у спосіб та в межах строку, визначеного законом (а.с.66 т.1).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року задоволено подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві та видано дублікат виконавчого листа № 2-113/03 на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковалем В.В. 10 лютого 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.197 т.1).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2012 року визнано протиправними дії ДВС у Печерському районі м. Києва щодо неналежного надіслання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 лютого 2012 року по примусовому виконанню виконавчого листа №2-113 від 12.12.2011 року та неналежного проведення виконавчих дії з виконання виконавчого листа по виконавчому провадженні ВП №31130100. Стягнуто з держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2012 року змінено, стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн. (а.с.190 т.1).

12 березня 2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковалем В.В. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-113, виданого 12.12.2011 р., у зв'язку з направленням подання про заміну боржника у виконавчому провадженні (а.с. 7 зв.т.1).

12 грудня 2012 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві повторно звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з поданням про заміну сторони у виконавчому провадженні (а.с.175-178 т.1).

26 лютого 2013 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковалем В.В. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-113, виданого 12.12.2011 р. (а.с.84 т.1).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року замінено боржника ВАТ Трест "Київміськбуд-6" на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві для подальшого проведення перерахування періодичних платежів у виконавчому провадженні ВП №31130100 (а.с.47-50 т.1).

Судом встановлено, що в період з 23 грудня 2013 року до 30 травня 2016 року судове рішення не виконується.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Пишним А.В. винесені постанови про заміну сторони виконавчого провадження та про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з направленням виконавчого документа до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. При цьому в якості адреси боржника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві зазначено: м. Київ, проспект Перемоги, 92/2 (а.с. 85, 86 т.1).

У зв'язку з тим, що 23 квітня 2015 р. ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві відмовило у відкритті виконавчого провадження, 20 липня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Джулай Ю.Ю. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (а.с.87 т.1).

Вищевказана постанова від 31 березня 2015 року була скасована старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Джулай Ю.Ю. 30 липня 2015 року (а.с.88 т.1).

30 липня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Джулай Ю.Ю. винесено постанову про скасування постанови про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року (а.с.89 т.1).

30 травня 2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гусєвим О.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з направленням виконавчого документа до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві за місцем знаходження боржника: проспект Перемоги, 92/2 м. Київ. (а.с.90 т.1).

Разом з тим, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві є м. Київ, провулок Артилерійський, будинок 7-9.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо тривалого невиконання виконавчого листа, виданого 17.06.2003 р., тримісячної затримки відкриття виконавчого провадження по дублікату виконавчого листа від 12.12.2011 року та надання строку боржнику для самостійного виконання дубліката виконавчого листа від 12.12.2011 року залишено без розгляду. В іншій частині скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо тривалого невиконання дубліката виконавчого листа, виданого 12.12.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва (ВП №31130100) (а.с.209-213 т.1).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Обставини незаконності дій та рішень державних виконавців Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягають.

Висновок суду про заподіяння позивачу, який є інвалідом І групи, моральної шкоди внаслідок тривалого невиконання судового рішення щодо стягнення щомісячних платежів, які є необхідними для забезпечення його потреб у повсякденному житті, відповідає обставинам справи та наданим суду доказам.

З урахуванням тієї обставини, що судовими рішеннями Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2007 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року було вирішено питання щодо відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням судового рішення, а також з урахуванням терміну невиконання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов обґрунтованого висновку про визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, при яких позивачу завдано моральної шкоди, суд першої інстанції також обґрунтовано визначив порядок її відшкодування за рахунок Державного бюджету України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення вартості бензину в розмірі 1 684,25 грн., позивач посилався на те, що для збору доказів йому необхідно було їздити по всім установам.

На підтвердження розміру заподіяних збитків позивачем надано чеки на придбання бензину автомобільного: 04.05.2016 р. - 20 літрів на загальну суму 439,80 грн.; 06.06.2016 р. - 35 літрів на загальну суму 804, 65 грн.; 04.10.2016 р. - 20 літрів на загальну суму 439,80 грн. (а.с.37 т.1).

З огляду на те, що придбання пального було здійснено після звернення до суду з даним позовом, доводи останнього, що вказані збитки були понесені у зв'язку зі збором відповідних доказів не відповідають обставинам справи. Матеріали справи також не містять жодного розрахунку понесених витрат та посилання на докази, які були отримані позивачем саме у зв'язку з необхідністю пересуватися по м. Києву за станом здоров'я на автомобілі.

Понесені позивачем витрати на пальне у відповідності до ч. 1 ст. 85 ЦПК України також не відносяться до переліку витрат, що пов'язані з явкою до суду.

Рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову відповідає обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача в частині незгоди з ухваленням по справі рішенням підлягають відхиленню.

Колегія суддів дійшла висновку про відхилення також апеляційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Конституційним судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року у справі №1-36/2001 ( про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Відповідно до п.41, 42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 ( у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. №45), орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної: фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування; органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності.

У разі здійснення безспірного списання коштів місцевих бюджетів згідно з пунктом 41 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України є необґрунтованими.

З огляду на те, що бездіяльність дій органу державної влади була встановлена судовим рішенням, яке є чинним, підлягають відхиленню доводи вказаного відповідача щодо недоведеності позову у вказаній частині.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа№757/21129/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/9613/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.