Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1496/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Коліуш Г. В.
Доповідач Чельник О. І.
РІШЕННЯ

іменем України

12.09.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

за участі секретаря: Двоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Олександрійської міської ради про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із вказаним позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 05.03.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Крім того, позивач має доньку від першого шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Зазначала, що сім'я проживала в однокімнатній квартирі за місцем проживання відповідача, але 06.12.2016 відповідач вигнав позивача з дітьми. Вказувала, що відповідач схильний до зловживання спиртними напоями та в цьому стані застосовує до позивача психологічне та фізичне насильство у присутності дітей і як наслідок, своєю поведінкою негативно впливає на їх розвиток. Позивач зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3. В житловому будинку АДРЕСА_2 позивачем створені всі умови для проживання дітей, будинок газифікований, має всі необхідні комунікації. Крім того, позивач на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває та позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання. Посилалася на те, що відповідач в категоричній формі відмовляється в добровільному порядку визначити місце проживання малолітніх дітей з позивачем. Посилаєлася на те, що на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, про що свідчить довідка Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, та отримує державну допомогу на дитину в розмірі 1872 грн. 50 коп. щомісячно.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2017 року позов задоволено. Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матір'ю ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_2. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що належних умов для проживання малолітніх дітей в будинку, який належить позивачці в м. Олександрія, не має, будинок у занедбаному стані. Крім того, вказує, що газове обладнання житлового будинку становить потенційну небезпеку, оскільки розміщено в кімнаті біля місця відпочинку дітей. Вважає, що позивачем не буде забезпечено належного фізичного та духовного розвитку дітей, необхідного харчування та медичного догляду. Звертає увагу на те, що позивач постійного джерела доходу не має, а проживає лише за рахунок тимчасової допомоги на дитину.

З цих підстав просив рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, позивач ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити.

Представник третьої особи у судовому засіданні висновок Органу опіки та піклування підтримав та зазначив, що діти більш підготовлені, охайні та комфортно себе почувають, коли проживають з відповідачем, який має кращі умови для проживання дітей, вважає, що доцільно визначити місце проживання дітей з відповідачем.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, відповідача, його представника, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновок суду першої інстанції обґрунтовано у тому числі положеннями Декларації прав дитини 1959 року про відсутність у справі виняткових обставин, які могли б виправдати розлучення дітей зі своєю матір'ю, зокрема Принципом 6, яким проголошено, що малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю.

Разом з тим, під час вирішення даної справи слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї, а також частиною шостою статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини про те, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Зоштегїеісі V. Оегтапу») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («2липе§§ег у. Оегтапу») від 03 грудня 2009 року.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами у справі, що 05.03.2015 сторони зареєстрували шлюб, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №85, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7).

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3, виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 22.02.2013 та 27.03.2015, актовий запис №127 та №203 відповідно, батьками дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (т. 1 а.с.8, 9).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.03.2017 по цивільній справі № 398/106/17 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Мати дітей, ОСОБА_3, зареєстрована та фактично проживає в будинку, який належить їй на праві власності, за адресою: АДРЕСА_2, разом зі своєю дочкою від першого шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.20,21).

Крім того, позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_3, про що свідчить договір дарування житлового будинку, нотаріально посвідчений 26.07.2006 (а.с.27).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради від 13.01.2017 №112 позивач знаходиться на обліку в Управлінні та отримує допомогу при народженні дитини з 01.02.2013 по 31.03.2018 на сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4, в розмірі 1872 грн. 50 коп. щомісяця (а.с.10). На даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною - ОСОБА_5 по досягненню дитиною трирічного віку.

Згідно з характеристикою, виданою головою квартального комітету №28 від 11.07.2017, позивач має з сусідами дружні стосунки, алкогольних та наркотичних засобів не приймає. Як свідчать довідка від 12.01.2017 №6, видана КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер», та від 12.01.2017 №22, видана КЗ «Олександрійська психіатрична лікарня», позивач на диспансерному обліку у наркологічному диспансері не перебуває, за допомогою до психіатричної лікарні не зверталася (а.с.11,12).

В характеристиці ДЗН №43, виданій на ОСОБА_4, зазначено, що мати інколи теж приводила і забирала сина з дитсадка, відвідувала батьківські збори, стверджувати чи спростовувати про участь чи неучасть у вихованні сина його матері ДЗН не може, мати цікавилася вихованням сина, його поведінкою та навчанням.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради як органом опіки та піклування надано висновок від 20.04.2017 за №148/9/10/3 про визначення місця проживання дітей, за яким Орган опіки та піклування вважає за доцільне залишення малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за постійним місцем проживання їх батька - ОСОБА_2 Висновок обґрунтований тим, що відповідач може створити більш комфортні умови для проживання дітей, прихильністю дітей до батька, що підтверджується інформацією з ДЗН №43, кращим розташуванням житла відповідача, що наближує дітей до навчальних, соціально-культурних та спортивних закладів.

Судом встановлено, що відповідачеві на праві спільної власності з ОСОБА_10 належить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації 09.06.1998. Згідно з довідкою про склад сім'ї від 11.01.2017 № 263, виданою КП «Житлогосп», за вказаною адресою проживають відповідач та його діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

За місцем роботи характеризується позитивно (характеристика від 18.01.2017, а.с.95), має дохід у вигляді заробітної плати, яка за період з серпня по січень 2017 року склала 11646,73 грн. (а.с.115), на диспансерному обліку в КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» не значиться (а.с.120).

Відповідно до акту обстеження умов проживання відповідача від 20.03.2017, проведеного комісією у складі начальника Служби у справах дітей Яковлева Ю.О. та начальника Відділу опіки та піклування служби у справах дітей Турбаєвської О.А., квартира має всі зручності, обладнана автономним опаленням, загальний дохід відповідача складає приблизно 3200 грн., між батьком та дітьми дружні стосунки, є порозуміння, батько виявляє турботу та повагу до дітей (а.с.172).

Щодо обстеження умов проживання відповідача в висновку зазначено, що відповідач мешкає в однокімнатній квартирі, проте для дітей створені необхідні умови для проживання.

Слід зазначити, що із змісту позовної заяви та усних пояснень позивача убачається, що 06.12.2016 відповідач вигнав позивача разом з дітьми зі свого місця проживання. Вона змушена була піти до свого будинку по АДРЕСА_2, який до цього використовувався як дачний будинок, який слід було довести до придатного до проживання стану. Тому, в акті обстеження житлово-побутових умов від 02.02.2017 і зазначено, що у будинку йде ремонт і житлово-побутові умови не відповідають санітарним вимогам (т.1 а.с.79).

04 січня 2017 року відповідач забрав дітей з помешкання позивача начебто на різдвяну ялинку і до матері діти не повернулися, а відповідач забрав дітей до свого місця проживання. Дані обставини встановлені висновком старшого інспектора ЮПСП патрульної поліції Олександрійського ВП ГУНП в області майора поліції Труша М.І. від 07.01.2017 про результати розгляду повідомлення гр. ОСОБА_3 (т.1 а.с.128), та які відповідач не заперечував у судовому засіданні.

Щодо повторного обстеження умов проживання позивача в висновку зазначено, що позивач мешкає у будинку площею 33,5 кв. м зі старшою дочкою ОСОБА_6. На момент повторного обстеження встановлено, що відбулися позитивні зрушення, а саме, покращився санітарно-гігієнічний стан помешкання, в будинку є всі зручності та створені умови для проживання дітей.

Слід зазначити, що позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. До декретної відпустки працювала продавцем у ФОП ОСОБА_14, про що свідчить трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 28.02.2012 року, зареєстрованому в Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості (т.1 а.с.16).

Таким чином, досліджені судом письмові докази по справі свідчать про те, що сторони мають належні матеріально-побутові умови, які дають можливість проживати дитині з кожним із батьків.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоцільність з'ясування думки малолітніх дітей, враховуючи їх вік.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 Сімейного кодексу України).

На необхідність врахування якнайкращих інтересів дитини під час визначення місця її проживання наголошено і в рішенні Європейського суду з прав людини «М.С. проти України».

Згідно з ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тобто, для розлучення малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю необхідна наявність обставин, передбачених частиною другою статті 161 Сімейного кодексу України.

Визначаючи місце проживання малолітніх дітей з матір'ю дитини, колегія суддів виходить саме з пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги виконання своїх батьківських обов'язків сторін, вік дітей, стан здоров'я, можливості батьків у створенні найкращих умов для виховання та розвитку, а також те, що позивач також має постійне місце проживання, яке належить їй на праві власності, постійне джерело існування, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей у помешканні, в яке змушена була вселитися у грудні 2016 року, знаходиться у відпустці по догляду за сином ОСОБА_5 до досягнення ним трирічного віку, тобто має більше вільного часу, щоб займатися вихованням малолітніх дітей, крім того, у позивача є дочка від першого шлюбу, яка є старшою сестрою, а розлучення рідних братів та сестер можливо лише у виключних випадках.

Висновки Органу опіки та піклування Олександрійської міської ради від 03.04.2017 №121/9/10/3 та Виконавчого комітету Олександрійської міської ради як органу опіки та піклування від 20.04.2017 за №148/9/10/3 про визначення місця проживання дітей, за яким Орган опіки та піклування вважає за доцільне залишення малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за постійним місцем проживання їх батька - ОСОБА_2 мотивовані тим, що за місцем проживання батька створено більш комфортні умови проживання, кращим розташуванням житла до навчальних, соціально-культурних та спортивних закладів, прихильністю дітей до батька.

Враховуючи інтереси дитини, ставлення матері до виконання своїх обов'язків, взаємну прихильність між матір'ю та дитиною, колегія суддів вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю - ОСОБА_3 за місцем її проживання.

На підставі зазначеного вище та відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 316 ЦПК України колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

Л.В. Суровицька