АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4056/17 Справа № 190/169/17-ц Головуючий у 1 й інстанції - Легкошерст Ю. В. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Зорянської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Зорянської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його бабуся ОСОБА_3 та після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок АДРЕСА_2.

Вказував, що вказаний будинок ОСОБА_3 отримала у спадок від свого чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Зазначав, що за життя спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 належним чином не оформила.

Посилаючись на те, що починаючи з 2004 року і по теперішній час він відкрито, добросовісно та безперервно володіє будинком, просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_2.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що домоволодіння по АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_4 (а.с.12).

Згідно довідки №782 від 15 грудня 2016 року на виконання вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні за заборону пропаганди їхньої символіки» розпорядженням голови Зорянської сільської ради від 12 лютого 2016 року №6-р «Про здійснення заходів з декомунізації в населених пунктах Зорянської сільської ради» АДРЕСА_2 в с.Осикувате була перейменована на АДРЕСА_2 із збереженням номерів приватних будинків громадян, номерів квартир у багатоквартирних жилих будинках та інших споруд не житлового призначення (а.с.55).

24 жовтня 1970 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, після чого останній було присвоєно прізвище «ОСОБА_3», що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер (а.с.64).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його дружина ОСОБА_3 (а.с.11), яка до дня смерті чоловіка ОСОБА_4 та до моменту своєї смерті проживала та була зареєстрована у спірному будинку, про що свідчить копія погосподарської книги та домової книги (а.с.20-25).

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується матеріалами справи (а.с.5,7,8).

Згідно довідки Зорянської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області №780 від 15 грудня 2016 року у будинку, що розташований на території Зорянської сільської ради в с.Осикувате по АДРЕСА_2 після смерті власника ОСОБА_4 проживала його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, утримуючи будинок і прибудинкову територію до моменту смерті (а.с.56).

Відповідно до довідки №781 від 15 грудня 2016 року, виданої Зорянською сільською радою П'ятихатського району Дніпропетровської області, у спірному будинку ніхто не зареєстрований і не проживає (а.с.52).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може бути добросовісними набувачами, оскільки він є спадкоємцем за законом на спадщину після померлої ОСОБА_3, тобто існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння - спадкування, що дає підстави вважати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Згідно ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

З посилань позивача не вбачається, підстав для задоволення його позову.

Також наведене вище свідчить про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на домоволодіння за набувальною давністю з огляду на його обізнаність про те, що він є спадкоємцем за законом на це домоволодіння.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі дійсно має місце спір про спадкове право, а не про право власності саме за набувальною давністю.

Доводи стосовно відсутності підстав для поновлення строку для подачі заяви для прийняття спадщини не можуть слугувати підставою для задоволення позову та визнання права власності на спадкове майно за набувальною давністю.

Інші доводи приведені в апеляційній скарзі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.