АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №755/2283/17 Головуючий в І інстанції: Катющенко В.П.
апеляційне провадження № 22-ц/796/6585/2017 Доповідач: Заришняк Г. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову вказувала на те, що на підставі договору дарування від 15 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Легким В.В. за реєстровим № 710, укладеного між нею та ОСОБА_5, вона набула права власності на 7/12 часток квартири АДРЕСА_1. 20 грудня 2016 року на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва, яке набрало законної сили 03 січня 2017 року, було припинено право власності відповідача ОСОБА_5 на 5/12 частин вказаної квартири й визнано за нею право власності на цих 5/12 частин квартири.

Посилаючись на те, що відповідачем, як попереднім співвласником спірної квартири, не було сплачено суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, просила стягнути з ОСОБА_5 понесені нею витрати на оплату житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 за період з квітня 2016 року по грудень 2016 року в сумі 5 641,09 грн., що відповідає частці квартири, що належала відповідачу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачену частину коштів за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1064 грн.58 коп. та судовий збір в сумі 640 грн., а всього 1704 грн.58 коп.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачки підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.119 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Судом встановлено, що 15 квітня 2016 року між позивачкою та ОСОБА_5 було укладено договір дарування 7/12 часток квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Легким В.В. за реєстровим № 710, за умовами якого дарувальник ОСОБА_5 подарував та передав обдаровуваній ОСОБА_2, а обдаровувана прийняла в дар від дарувальника 7/12 часток квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 03 січня 2017 року, було припинено право власності відповідача ОСОБА_5 на 5/12 частин вказаної квартири й визнано за позивачкою право власності на 5/12 частин квартири. Таким чином, на даний час вся спірна квартира належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_2

Як встановлено судом, позивачкою протягом 2016 року оплачувалися житлово-комунальні послуги в повному обсязі, зокрема: за надання послуг з електропостачання, за надання послуг з централізованого опалення, за централізоване постачання і відведення холодної і гарячої води, за телекомунікаційні послуги, утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджується наявними в справі повідомленнями про сплату житлово-комунальних послуг, квитанціями, рахунками (а.с. 18-41) й відповідачем не спростовується.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідачем, як попереднім співвласником спірної квартири, не було оплачено за період з квітня 2016 року по грудень 2016 року вартість житлово-комунальних послуг відповідно до частки квартири, що належала йому, а тому просила стягнути з ОСОБА_5 понесені нею витрати на оплату житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 за вказаний період в сумі 5641 грн. 09 коп., що становить 5/12 частин від загальної суми оплачених нею житлово-комунальних послуг.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивачки ОСОБА_2 про стягнення з відповідача сплаченої частини коштів за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1064 грн.58 коп. Рішення суду в цій частині не оспорюється.

Відповідно до ст. ст. 12 та 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, споживачем житлово-комунальних послуг є особа, яка фактичного користується або має намір користуватися цими послугами, а обов'язок сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами.

Зі справи вбачається, що відповідач не проживав у спірній квартирі та не був зареєстрований за її адресою, а тому житлово-комунальними послугами з постачання гарячої й холодної води, електропостачання, телекомунікаційними послугами не користувався, а отже і не був їх споживачем та звільнений від сплати даних послуг. Вказані послуги надавалися позивачці, а тому вона й має оплачувати їх вартість.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів, сплачених позивачкою за житлово-комунальні послуги: з постачання гарячої й холодної води, електропостачання, телекомунікаційні послуги.

Рішення суду в зазначеній частині відповідає вимогам матеріального та процесуального закону і не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновком суду про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача частини сплачених нею коштів за централізоване опалення квартири в сумі 3 674 грн. 22 коп.

Відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з п.3 Правил користування тепловою енергію, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 3 жовтня 2007 р. N 1198 споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

На підставі пункту 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг постачальником теплової енергії.

Відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж нейтралізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

В справі відсутні докази відключення у встановленому порядку вказаної квартири від мереж централізованого теплопостачання та ненадання відповідачеві послуг з постачання тепла.

За таких обставин, відповідач, як співвласник квартири, незалежно від того чи проживав він у спірній квартирі, повинен нести витрати по оплаті наданих послуг з централізованого опалення в розмірі 3674 грн. 22 коп., що становить 5/12 частин від загальної суми вартості сплачених позивачкою даних послуг.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на централізоване опалення квартири скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки частину сплачених коштів за централізоване опалення квартири в сумі 3674 грн. 22 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційнускаргу ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2,- задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на централізоване опалення квартири скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікацій номер НОМЕР_1, на корись ОСОБА_2 частину сплачених коштів за централізоване опалення квартири в сумі 3674 грн. 22 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нимзаконної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: