Провадження №2/522/8373/17
УХВАЛА

25 липня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства, суд

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про:

-визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

-зобовязання Приморського районного у м.Одесі відділу РАЦС ГТУЮ в Одеській області виключити відомості з актового запису №274 від 17.08.2004 року про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про ОСОБА_4 як батька дитини;

-зобовязання Приморського районного у м.Одесі відділу РАЦС ГТУЮ в Одеській області внести відомості до актового запису №274 від 17.08.2004 року про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України;

-визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

-зобовязання Приморського районного у м.Одесі відділу РАЦС ГТУЮ в Одеській області виключити відомості з актового запису №273 від 17.08.2004 року про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про ОСОБА_4 як батька дитини;

-зобовязання Приморського районного у м.Одесі відділу РАЦС ГТУЮ в Одеській області внести відомості до актового запису №273 від 17.08.2004 року про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України.

Одночасно представник позивача подав адресовану суду свою письмову заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони перетинання державного кордону України неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в напрямку виїзд з України, у будь-чиєму супроводі

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказує, що станом на сьогоднішній час у позивача існують обґрунтовані припущення і побоювання, що відповідач дізнавшись про розгляд даного позову буде мати намір вивезти і утримувати їх спільних дітей за кордон, з метою не допуску дітей до розгляду справи. Дані припущення підтверджуються наявними у дітей проїзними документами, згідно з відмітками в них відповідач неодноразово вивозила дітей до Вірменії, Російської Федерації та Сполучених Штатів Америки.

Наразі для вчинення вказаних дій, відповідачу не потрібно отримувати згоду позивача на виїзд дітей, в звязку із відсутністю документального підтвердження його батьківства.

Таким чином, в разі задоволення позовних вимог у даній справі та обґрунтоване припущення можливого переміщення (утримування) дітей за межами держави Україна, це ускладнить не лише виконання такого рішення шляхом реалізації прав одного з батьків, а призведе до порушення чинних для України норм Гаазької Конвенції, у звязку з чим просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не надано суду доказів на підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову, а зазначене у вказаній заяві є лише припущенням.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко

25.07.2017