АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівЖелепи О.В., Прокопчук Н.О.
при секретаріСинявському Д.В.
за участю: представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воробйова Катерина Вікторівна про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 121-125/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_8 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що з 31.01.2014 р. змінилась одна з істотних умов договору - розмір щомісячних платежів, а тому право на розірвання договору виникло саме з моменту змін, а не укладення договору. Вказував на те, що судом першої інстанції не належним чином було досліджено рух платежів по банківській картці для перерахунку утримання та платника, та факт неналежного виконання зобов'язань - несвоєчасної виплати грошового утримання, що відповідачами не заперечувалось, та є підставою для розірвання договору. Також вказував на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_8 потребувала постійного стороннього догляду, перебувала у стаціонарі на лікуванні, відповідачі у відповідності до норм ст. 744 ЦК України, такої допомоги не надавали, що також ними не заперечується, що є також підставою для розірвання договору. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

№ справи 757/47544/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7402/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Підпалий В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що 5 квітня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ОСОБА_13 укладений договір довічного утримання, у відповідності до якого передано у власність квартиру АДРЕСА_1 в обмін на довічне забезпечення ОСОБА_8 та її утримання /а.с. 13/.

09.09.2011 року між сторонами вказаного договору, було укладено договір про заміну набувача в договорі утримання від 05.04.2011 року за реєстровим № 364, відповідно до якого набувачем за договором довічного утримання замість ОСОБА_13 стала громадянка ОСОБА_10. Заміна набувача за договором довічного утримання відбулась за згодою ОСОБА_8 у зв`язку із неможливістю ОСОБА_13 виконувати свої обов`язки передбачені договором.

Пункт 8 договору довічного утримання передбачено надання ОСОБА_8 довічного забезпечення у вигляді: забезпечення її житлом шляхом збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення за нею догляду та надання матеріальної допомоги та коштів для придбання ліків, оплати медичних послуг і процедур у випадку її хвороби та перебування на стаціонарі. Грошове забезпечення за вказаним договором у п.10 визначено у вигляді щомісячних виплат у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн., що еквівалентно 150 (сто п`ятдесят) доларів США 71 цент за курсом НБУ на день укладення договору /а.с.14/.

31.01.2014 року між сторонами укладено договір про внесення змін до п.10 договору довічного утримання № 364 від 05.04.2011 року, відповідно до якого грошове забезпечення визначається у вигляді щомісячних виплат у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн. /а.с.15/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, з підстав його неналежного виконання, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 744 ЦК України про те, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Також суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст.ст. 6, 627, 638 ЦК України про те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Встановивши, що у липні 2012 року на користь ОСОБА_8 було перераховано суму кошів у розмірі 10 250 грн. у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків за попередні періоди, а також у рахунок попередньої оплати, відповідачами було здійснено переплату за період у 2013- 2016 роки - 7 982,41 грн., та те, що з договору випливає, що матеріальне забезпечення у розмірі щомісячних платежів спрямоване саме на придбання ліків та оплату медичних послуг у випадку хвороби позивачки, докази повідомлення відповідачів про перебування у стаціонарі відсутні, а позивач укладаючи договір довічного утримання, повністю погоджувалась з його умовами, як і з внесеними доповненнями, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що послання на порушення відповідачами ст. 751 ЦК України є хибними, та недоведеними належним чином.

Доводи апеляційної скарги, щодо виникнення права на розірвання договору виникло з моменту внесення до нього змін, не береться до уваги колегією суддів, оскільки судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог з мотивів недоведеності та безпідставності, а не пропуску звернення до суду. Крім того,в цій частині слід наголосити, що з вересня 2011 року, дії договору, сторони виконують свої зобов'язання по договору, з моменту звернення до суду, вересня 2016 року, позивач не відмовилась від отримання послуг, передбачених договором.

Доводи апеляційної скарги в частині неналежного дослідження руху платежів по банківській картці для перерахунку утримання та неналежного виконання зобов'язань - несвоєчасної виплати грошового утримання, колегія судді також не приймає до уваги, як необґрунтовані, на підставі наступного.

П. 10 укладеного між сторонами договору передбачає щомісячне грошове забезпечення, однак при цьому сторонами не було погоджено графіку здійснення виплат із зазначенням крайніх строків для здійснення виплат, пропущення яких вважатиметься порушенням умов Договору.

Відповідно до розрахунку, здійсненого відповідачами, що підтверджується також і розписками про отримання коштів не на банківську картку, а наручно, у квітні 2014 року відповідачами було здійснено оплату у подвійному розмірі у рахунок платежу й за травень 2014 року; у жовтні 2014 року здійснено оплату у подвійному розмірі - за жовтень і за листопад, у грудні 2014 року - було здійснено два платежі, один в рахунок січня 2015 року.

У квітні 2015 року відповідачі здійснили оплату у подвійному розмірі у рахунок платежу, ще й за травень 2015 року. Те ж саме було й у вересні 2015 року, де було здійснено два платежі в рахунок й жовтня 2015 року. У грудні 2015 року було здійснено переплату - в рахунок також січня 2016 року, а у лютому 2016 року було здійснено оплату також в рахунок березня 2016 року. У серні 2016 року відповідачами було перераховано на картку апелянта суму коштів у розмірі 6 400 (шість тисяч чотириста) грн. в рахунок платежів за червень та липень 2016 року. У вересні 2016 року було здійснено платіж у розмірі 6 400 (шість тисяч чотириста) грн. за серпень та вересень 2016 року. З урахуванням зазначеного, було здійснено переплату на користь апелянта за зазначені в апеляційній скарзі строки: за 2014 рік - 2 524,39 грн., за 2015 рік - 1 985,20 грн., за 2016 рік - недоплата 3 199,05 грн., що загалом становить - 1 310,5 гривень (за вирахуванням недоплати за 2016 рік).

Беручи до уваги зазначене, не можуть вважатись безумовними твердження апелянта про те, що відповідачі належним чином не виконують свої зобов'язання за договором довічного утримання, оскільки воно не підтверджено матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 потребувала постійного стороннього догляду, перебувала у стаціонарі на лікуванні, а відповідачі у відповідності до норм ст. 744 ЦК України, такої допомоги не надавали, також не беруться до уваги колегією суддів, оскільки відповідно до абзацу 2 п. 8 договору довічного утримання сторони погодили, що за згодою сторін обов'язок набувачів за надання відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді забезпечення догляду та надання матеріальної допомоги для придбання ліків та оплати медичних послуг і процедур у випадку хвороби та перебування ОСОБА_8 у стаціонарі. Таким чином, надання матеріального забезпечення за договором було визначено у розмірі щомісячних платежів та було спрямоване саме на придбання ліків та оплату інших медичних послуг у випадку хвороби. Даних щодо повідомлення відповідачів про стаціонарне лікування апелянта та потребу у зв'язку з цим у догляді, а саме медичних послугах, процедурах, ліках, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: