АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Кирилюк Г.М.

суддів: Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Синявському Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Галини Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю « Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Зайцева Михайла Михайловича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. від 09 вересня 2015 року за №1573 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, тип транспортного засобу - легковий універсал В, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, в якому встановлено суму стягнення у розмірі 674 975,78 грн., таким, що не підлягає виконанню,

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 16 листопада 2012 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю « Порше Мобіліті» ( далі - ТОВ «Порше Мобіліті») був укладений кредитний договір №50006126, за умовами якого ТОВ «Порше Мобіліті» надало позичальнику кредит у розмірі та валюті, що зазначено в кредитному договорі, а позичальник прийняв кредит, і зобов'язався належним чином використовувати для придбання автомобіля Volkswagen, модель Touareg, тип транспортного засобу - легковий універсал - В, 2012 року випуску та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом.

Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави транспортного засобу №50006126, посвідчений 23.11. 2012 року за реєстраційним номером 1286, предметом якого є автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, тип транспортного засобу - легковий універсал - В, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У листопаді 2015 року він отримав у відділі виконавчої служби Деснянського міськрайонного управління юстиції інформацію про відкриття виконавчого провадження про виконання виконавчого напису нотаріуса Семенової Г.В. за №1573, виданого 09.09.2015 року, яким стягнуто суму 674 975,78 гривень, з яких: несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 59 062,46 грн.; штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 3 580,51 грн.; витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості - 11 250,00 грн.; штраф за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу компанії - 70 583,54 грн. Сума кредиту до повернення - 530 499 грн. 51 коп. Сума до стягнення -674 975,78 грн.

При цьому він не отримував жодної вимоги про усунення порушень, про погашення заборгованості за основним зобов'язанням, передбаченим кредитним договором.

Оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого було порушено його право на добровільне виконання вимог третьої особи в строки та порядку, передбаченому кредитним договором, просив позов задовольнити.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В., вчинений 09 вересня 2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 1573, про звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, тип транспортного засобу - легковий універсал В, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Порше Мобіліті» - Зайцев М.М. просить скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач не стверджував про відсутність у нього заборгованості за кредитним договором, при цьому не надав власного розрахунку на підтвердження існування спірної заборгованості.

У зв'язку з систематичним невиконанням умов договору відповідачем було направлено позивачу на адресу, вказану ним в кредитному договорі, вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості, яка не була отримана позивачем та повернулась у зв'язку із закінчення терміну зберігання.

Відповідачем були надані нотаріусу всі документи, що вимагаються законом для вчинення виконавчого напису. При цьому нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні представник ТОВ «Порше Мобіліті» - Зайцев М.М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №50006126, за умовами якого сума кредиту становила 352 917, 70 грн., еквівалент суми кредиту в дол. США: 42674,45 дол. США; строк кредиту 60 місяців; сума додаткового кредиту - 159 627, 55 грн., еквівалент суми додаткового кредиту в дол. США - 19 302 дол. США; процентна ставка 9,90%. Цільове призначення кредиту : на придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 2967 куб. см., рік випуску 2012. Цільове призначення додаткового кредиту: оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору.

Договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту (а.с.9 т.1).

23 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено договір застави транспортного засобу №50006126, за умовами якого предметом застави сторони визначили автомобіль моделі Touareg NF, номер кузова: НОМЕР_3, об'єм двигуна 2967, рік виробництва: 2012, державний номер: НОМЕР_1 (а.с.84 т.1).

Відповідно до п. 5.4 вказаного договору, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до п. 1.4 цього договору, у випадку невиконання заставодавцем положень кредитного договору, заставодержатель має право отримувати задоволення всіх своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, проценти за користування Кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також видатки по зверненню стягнення на предмет застави та його реалізацію.

Судом встановлено, що 09 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. вчинено виконавчий напис про повернення заставодавцем ОСОБА_1 на користь заставодержателя ТОВ "Порше Мобіліті" предмета застави та сплати заборгованості порахунках за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 16 листопада 2012 року по 19 травня 2015 року, сума поточної заборгованості станом на 19 травня 2015 року становить: несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 59 062 грн. 46 коп.; штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 3 580 грн. 51 коп.; витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості - 11 250 грн.; штраф за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу компанії - 70 583 грн. 54 коп.; сума кредиту до повернення становить 530 499 грн. 27 коп. Сума до стягнення 674 975,78 грн.(а.с.79 т.2).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що подані нотаріусу документи не підтверджували безспірності заборгованості. При цьому зазначена сума до стягнення не узгоджувалась з наданими заставодержателем документами, а тому була непідтвердженою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

У ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Задоволення вимог заставодержателя шляхом повернення предмета застави та дострокової сплати заборгованості за кредитним договором на загальну суму 674 975,78 грн., не відповідає умовам договору застави.

Допущене нотаріусом відхилення від визначеного умовами договору порядку стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором застави істотно вплинуло на законність вчинення нотаріальної дії.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно з ч. 2 вказаної статті повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезечувального обтяження.

Статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум.

Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.

Таким чином, відповідно до положень вказаного Закону виникнення права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку пов'язане не тільки з направленням вимоги про виконання забезпечувального зобов'язання, а і з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

ТОВ «Порше Мобіліті» не надало суду доказів реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вимога-повідомлення щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором ТОВ «Порше Мобіліті» від 19 травня 2015 року не відповідає вимогам ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки не містить опису предмета забезпечувального обтяження; визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; а також вимоги до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зазначена у вимозі-повідомленні від 19 травня 2015 року сума заборгованості відрізняється від суми заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса від 09 вересня 2015 року . У вимозі було зазначену загальну суму заборгованості 593 086,17 грн., а у виконавчому написі - 674 975,78 грн. У виконавчому написі відсутнє посилання на те, що сума заборгованості визначена як еквівалент долара США, а також обмінного курсу, за яким здійснено перерахунок.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно із п. 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 N 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі за текстом - Перелік) (п. 3.5. Порядку).

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, для вчинення виконавчого напису ТОВ «Порше Мобіліті» надало нотаріусу лише копію кредитного договору. Разом з тим, відповідачем не було надано нотаріусу Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, що і складають в сукупності укладений між сторонами договір (а.с.79-124 т.2).

Для вчинення виконавчого напису в частині стягнення витрат, понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості - 11 250 грн., нотаріусу не було надано жодного документу на підтвердження законності підстав для такої вимоги.

З матеріалів справи також вбачається, що штрафні санкції за вимоги щодо сплати в сумі 3 580 грн. 51 коп. розраховані відповідно до п. 8.3 загальних умов кредитування, які нотаріусу надані не були ( а.с.81 т.2, а.с. 14 т.1).

Враховуючи викладене, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової В.Г. були відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису від 09 вересня 2015 року. Вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України судова колегія

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Зайцева Михайла Михайловича відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

Справа №758/13717/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/9704/2017 Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.