У Х В А Л А

07 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Войтов В.В., про визнання заповіту недійсним,

встановила:

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року, позов задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, посвідчений 16 липня 2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Войтовим В.В., зареєстрований у реєстрі за № 538.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій з ухваленням нового рішення про відмову в позові, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 207, 1247, 1248, 1253, 1257 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися апеляційний та касаційний суди, урахувавши вимоги ст. ст. 207, 1247, 1248 ЦК України, висновок експерта № 163/к від 04 січня 2016 року, виходив з того, що текст заповіту містить суперечливі дані щодо можливості заповідача прочитати та підписати заповіт, а обставин вади зору заповідача, хвороба рук, які унеможливили особистий підпис, не встановлено, вважав, що такий складений з порушенням вимог закону щодо його форми, та дійшов висновку про недійсність оспорюваного заповіту.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що зазначаючи, що ОСОБА_9 хоча і мала вади зору, проте могла вчинити підпис на заповіті, при цьому посилаючись, як на підставу визнання недійсним заповіту, лише на висновок судово-медичної експертизи, суд апеляційної інстанції не спростував заперечення відповідача та приватного нотаріуса Саяпіної І.Г., що заповідачка мала похилий вік та поганий зір, була неписемною; не спростував пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, які зазначали, що заповідачка погано бачила, перед посвідченням заповіту їй запропоновано нотаріусом проставити власний підпис на окремому папері, що ОСОБА_9 і зробила, але на весь аркуш паперу, що й призвело до посвідчення заповіту при свідках і особи, яка підписалася за ОСОБА_9; крім того, судом апеляційної інстанції не взято до уваги заповіт ОСОБА_9, складений нею ж 25 жовтня 2006 року, в якому також зазначено, що заповідачка є неписемною, на її особисте прохання та за її дорученням заповіт підписано іншою особою.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції виходив з того, що так як заповідач хворий (переніс інсульт), вказаний заповіт складено і посвідчено в домоволодінні заповідача, прочитано вголос, посвідчено в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 Оскільки ОСОБА_5 у зв'язку з хворобою не володіє правою рукою те не може сам підписати цей документ, заповіт прочитаний вголос, за особистим проханням заповідача підписаний ОСОБА_8. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_6 в двох примірниках заповіту від 10 жовтня 2008 року виконані нею.ОСОБА_6 є дочкою позивача ОСОБА_3. Виходячи з того, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, то при вирішенні спору про визнання його недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків. Доказів які б свідчили, що заповіт від 10 жовтня 2008 року був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення та що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі не подано.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Войтов В.В., про визнання заповіту недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко