АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2035/4381/2012 Головуючий суддя І інстанції Нікуліна Л. П.
Провадження № 22-ц/790/4515/17 Суддя доповідач КарімоваЛ.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Пилипчик Н.П.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 травня 2012 року у справі за поданням державного виконавця Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Нерівного А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспорту,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року державний виконавець Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ( далі - ВДВС ХМУЮ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту.

В обґрунтування подання зазначав, що на виконанні у Червонозаводському ВДВС ХМУЮ знаходилися виконавчі листи Новозаводського районного суду м. Чернігова по справі № 6-163/10 від 15.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ «Альфа Банк» у розмірі 54 429 025 грн., та виконавчий лист № 6-566/10 від 19.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ «Альфа Банк» у розмірі 251 745,73 грн.

17.12.2010р. на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла з 08.03.11р.) державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження та до суду за вих. №№19/63183, 19/63184, 19/63185, 19/63186, 19/63187, 19/63189, 19/63190, 19/63191,49/63192, 19/63193.

Станом на момент звернення до суду з поданням рішення боржником не виконане, у зв'язку із чим вважав, що вищезазначене є підставою для обмеження виїзду ОСОБА_3 за межі України без вилучення паспорту.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 травня 2012 року подання державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 право виїзду за межі України до виконання ним зобов'язання, покладеного на нього судовими рішеннями Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.11.2009 року та від 20.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання державного виконавця, оскільки судом не повно та всебічно досліджені обставини у справі.

Зазначає, що державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на належні боржнику квартири за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, реалізація яких повинна повністю покрити суму боргу, тобто виконавець повинен був довести доцільність такого обмеження прав як заборона виїзду.

Крім того, ОСОБА_3 за національністю є азербайджанцем та у порушення положень ч. 1 ст. 17 Рамкової конвенції про захист національних меншин через обмеження позбавлений права відвідувати свою історичну батьківщину.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт невиконання боржником рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова є підставою для обмеження ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника те, що він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час розгляду справи, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням. Відповідно до ст. 6 Закону України « Про порядок виїзду з України та виїзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути відмовлено у видачі паспорта або громадянину України, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою законом України № 475/97-ВР від 17.07.97р., який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї , кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобіганню злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

При цьому ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин) та ст. 377-1 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Тобто законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність самого факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26листопада 2009 року на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто з ОСОБА_3 251645,73 грн. та судові витрати у сумі 100 грн., та рішенням того ж суду від 20 жовтня 2009 року на користь банку стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 заборгованість у сумі 544197,97 грн. та судові витрати в сумі 99 грн.

На виконання цих рішень суду 19 квітня 2010 року та 15 лютого 2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано судові накази, на підставі яких постановами державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХУМЮ від 17 грудня 2010 року відкрито виконавчі провадження.

В обґрунтування подання державним виконавцем надано відповідь КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про отримання постанови про накладення арешту на майно ОСОБА_3 та долучено до матеріалів інвентаризаційних справ.

Також, додано довідку №53/1-1805 від 29.11.2007 року про наявність транспортного засобу INFINITIFX35, державний номер НОМЕР_1, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_3.

Звернувшись до суду із поданням про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, державний виконавець зазначив про наявність у боржника невиконаних зобов'язань, але не навів переконливих доказів на підтвердження ухилення боржника від їх виконання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вищевказані положення закону не врахував, не звернув уваги на відсутність доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, а тому дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313- 315, 317, 319, 324, 377-1 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 травня 2012 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: