13 вересня 2017 року
Справа № 489/5461/16-ц
Номер провадження 2/489/390/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Сироватки Т.О. ,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним ОСОБА_6 про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним ОСОБА_6 про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивувала тим, що її донька ОСОБА_7 була членом житлово-будівельного кооперативу «Керамік-2» та отримала у користування квартиру АДРЕСА_1, за яку за допомогою позивачки повністю сплатила пайові внески. 25.08.2010 р. ОСОБА_7 померла та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної квартири, її прийняв у спадок син померлої ОСОБА_8, який 29.07.2014 р. помер. Спадщину після нього прийняли позивачка та відповідач. Проте позивачка зазначала, що свого часу право власності на вищевказану квартиру за її онуком було зареєстровано неправомірно, оскільки він тоді був неповнолітнім та внесків за пайову квартиру не міг сплачувати, їх фактично сплачувала вона. Відтак, відповідач перехід права власності на дану квартиру до відповідача як спадкового майна після смерті її онука є також незаконним.

Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд визнати ОСОБА_6 про право на спадщину за законом від 27.08.2015 р., видане ОСОБА_3 недійсним; визнати право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_8 за ОСОБА_1 у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав та проти них заперечував. Зазначав, що він правомірно отримав у спадок після смерті сина квартиру, яка належала йому на законних підставах, в звязку з чим посилання позивачки є необґрунтованими та її вимоги не підлягають задоволенню через їх безпідставність.

Представник відповідача ОСОБА_5 комітету ММР, представник третьої особи, згідно заяви, просили про розгляд справи без участі представника .

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно ОСОБА_6 про народження ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1

З матеріалів справи вбачається, що 14.10.1978 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 одружились. В подальшому у подружжя народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно Довідки виданої ОСББ «Керамік-2» вбачається, що ОСОБА_7 за життя була членом житловобудівельного кооперативу «Керамік-2» та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3. Позика за квартиру була погашена в повному обсязі в 1992 р.

ЖКБ «Керамік 2» створений згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14.02.1986 р. та у 2005 р. реорганізований в ОСББ «Керамик-2» (а.с.9).

25.08.2010 р. ОСОБА_7 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної квартири, яку прийняв лише її син ОСОБА_8

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.03.2011 р. №319 за ОСОБА_8 оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі довідки ОСББ «Керамік-2» про його членство в ОСББ, повне погашення пайового внеску (а.с.10).

Проте 29.07.2014 р. ОСОБА_8 помер (а.с.11). Після його смерті спадщину прийняли відповідач як спадкоємець першої черги за законом та позивачка як спадкоємець другої черги за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Так, відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що відповідач отримав вказану квартиру неправомірно, оскільки після смерті її доньки ОСОБА_7 вона також була спадкоємцем та мала право на спадкування ? частину спірної квартири, а відтак оформлення права власності на цілу квартиру лише на її онука відбулось всупереч вимогам законодавства. Внаслідок цього відповідач не мав права на спадкування спірної квартири в цілому.

Згідно ОСОБА_6 про право на спадщину за законом від 27.08.2015 р. вбачається, що відповідач успадкував після смерті свого сина ОСОБА_8 цілу квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Разом з тим, судом встановлено, що Рішення ОСОБА_5 комітету Миколаївської міської ради від 25.03.2011 р. №319 в частині оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, на даний час не визнано незаконним, а відтак воно прийнято у відповідності до вимог діючого законодавства та є правомірним.

Разом з тим, посилання позивачки на неправомірність виданого відповідачу ОСОБА_6 про право на спадщину за законом , не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки нею не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність законних підстав для видачі вказаного документу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 58-59, 61, 212 ЦПК за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови в позові.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним ОСОБА_6 про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.С.Тихонова