Ухвала

іменем україни

11 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління держказначейства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, треті особи: Хоцьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, Переяслав-Хмельницька районна державна нотаріальна контора Київської області, про скасування свідоцтва про право на спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопада 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління держказначейства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, треті особи: Хоцьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, Переяслав-Хмельницька районна державна нотаріальна контора Київської області, про скасування свідоцтва про право на спадщину.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_7 була онукою ОСОБА_8, а тому не відносилась до жодної з черг спадкоємців за законом, оскільки на той час була жива мати позивача ОСОБА_9, яка вступила в управління та володіння спадковим майном як спадкоємець першої черги за законом. Зазначав, що він прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 та бажає оформити на себе не лише те майно, яке належало їй на праві власності, а й право на земельну частку (пай), що фактично належало їй на підставі спадкування після смерті ОСОБА_10

Враховуючи викладене, позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 лютого 2000 року серії АВІ № 507823, видане державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Київської області Герасько С.І. на ім'я спадкоємця ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну частку (пай) та скасувати, внесені на цій підставі зміни до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 09 грудня 1996 року.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_9 за життя не набула права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 після смерті ОСОБА_8, оскільки будучи єдиним прямим спадкоємцем першої черги за законом, фактично відмовилась від спадщини у виді права на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, на користь дочки ОСОБА_7, що не суперечило чинному на той час законодавству та не порушувало прав та інтересів інших осіб, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01 лютого 2000 року № 507823, а тому це право не увійшло до складу спадщини ОСОБА_9

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Т.О.Писана

О.В.Попович