Номер провадження: 22-ц/785/5303/17
Номер справи місцевого суду: 515/1748/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк»

на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк»

про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

18 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Татарбунарського районного суду Одеської області до відповідача ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 26 вересня 2011 року ОСОБА_4 стала клієнтом Банку та отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підписала заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», чим підтвердила свою згоду на умови надання кредиту.

Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено зміна (зменшення або збільшення) кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку.

Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.

У порушення умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала, станом на 31.08.2016р. виникла заборгованість у розмірі 43144,85 грн., яка складається:

заборгованість за кредитом в сумі 5421,67 грн.;

по процентам за користування кредитом в сумі 32242,47 грн.;

пеня та комісія 2950 грн. та штрафів в розмірі 500 грн. та 2030,71 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про задоволення позову.

Представник відповідача позов не визнав, 20.01.2017р. звернувся до суду в інтересах свого довірителя із зустрічною позовною заявою, просив поновити строк для оскарження кредитного договору та визнати недійсним кредитний договір від 26 вересня 2011 року, укладений нібито між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зустрічні вимоги обгрунтовані тим, що примірник копії анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 26.09.2011р., розрахунок заборгованості за кредитом, довідка про умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, наданих банком до суду, не можуть підтверджувати факт укладення угоди та існування боргу відповідача перед Банком.

Рішенням суду першої інстанції від 24 квітня 2017 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Суд поновив ОСОБА_3 строк для оскарження кредитного договору від 26.11.2011р.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним відмовлено (а.с.157-159).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові Банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати, постановити нове рішення про задоволення вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права, стягнути з відповідача судові витрати. Рішення місцевого суду в частині відмови у зустрічному позові відповідача просить залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 рішення місцевого суду в частині відмови у її зустрічному позові не оскаржує.

Представник Банку доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідач не зявилася, про день і час розгляду справи в суді апеляційної інстанції був повідомлений її представник ОСОБА_5, що підтверджується зворотним повідомленням, яке приєднано до справи.

Відповідно до вимог ст. 305 ч.2 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи, не перешкоджає її розглядові.

Відповідно до вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, враховуючи доводи апеляційної скарги, суд перевіряє законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги Банку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, колегія дійшла висновку задовольнити апеляційну скаргу Банку з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку до відповідача ОСОБА_3, місцевий суд дійшов висновку, що відповідач з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір не укладала. Суд зазначив, що Банком не надано належних доказів укладання з відповідачем кредитного договору від 26.09.2011 року. В обґрунтування свого висновку суд посилався на вимоги ст. ст. 207, 626, 627, 628, 638, 639 ЦК України.

Колегія з висновком місцевого суду в частині відмови у позові Банку не погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2011 року відповідач ОСОБА_3 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримала кредитну картку.

При заповненні Заяви клієнт ідентифікується за персональними даними, також надає копії паспорту та ідентифікаційного коду, фотографується з отриманою кредитною карткою (копії зазначених документів та фото є в матеріалах справи).

З анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 26.09.2011 року вбачається, що відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що дана заява, Памятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифами є договором про надання банківських послуг, вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення. Відповідач ОСОБА_3 своїм підписом підтвердила, що їй було надано повну інформацію щодо надання банківських послуг.

На підставі укладеного кредитного договору після його підписання Банком видана відповідачеві кредитна картка. Використання картки розпочато з 26 вересня 2011 року, що знаходить своє відображення в розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви та Виписки про рух коштів по картковому рахунку. Відповідач неодноразово користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість.

При оформленні анкети-заяви на отримання кредиту, що була підписана ОСОБА_3, зазначено з чим погодився відповідач, що заява разом з Памяткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг.

Укладення Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписання заяви Позичальника приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Умови та зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах:

в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах.

Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі.

Укладення кредитного договору саме в такій формі не суперечить чинному законгодавству.

Відповідачем разом з анкетою-заявою також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредиту «Універсальна».

В Довідці від 26.09.2011 року зазначено: «Тип карти Visa. Валюта: Гривня. Тип кредитного ліміту: поновлювальна, базова відсоткова ставка: 3 ((три) відсотка) на місяць, порядок сплати заборгованості - щомісячні платежі, порядок сплати заборгованості, відповідальність за порушення строків платежів.

Таким чином, під час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору, як це передбачено законом.

Підписавши заяву ОСОБА_2 та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку-Договорі банківського обслуговування в цілому.

На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу за первісним позовом було видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом в розмірі 800,00 грн., який в подальшому було збільшено до 5500, 00 грн.

Щодо встановлення кредитного ліміту на карту ОСОБА_2 керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Встановлення та зміна кредитного ліміту підтверджується Випискою банку про рух коштів по картковому рахунку (міститься в матеріалах справи).

Факт отримання кредитної картки «Універсальна» було зафіксовано фотографуванням, відповідно до п.1.1.7.40 Умов і Правил.

Укладаючи Договір Відповідач не ставила під сумнів розумність та справедливість його умов, укладаючи договір сторони розумно оцінювали умови, за яких він буде виконуватись, зокрема, зважувати на відповідальність, яка настає при його невиконанні або неналежному виконанні.

Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Враховуючи, що законодавчо не встановлений обовязок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Відповідача з Умовами кредитування є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією (отримання кредиту боржником та сплати ним періодичних платежів).

Наслідком надання відповідачу повної інформації є підписання сторонами кредитного договору та відсутність від Позичальника претензій протягом передбаченого законом строку.

Крім того, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є фактичне прийняття пропозиції договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів у продовж 2011-2014 років).

Дав оцінку доказам, що зібрані у справі, колегія дійшла висновку, що між сторонами, Банком та відповідачем ( позичальником) був укладений кредитний договір, відповідач умови кредитного договору прийняла. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у неї виникла перед Банком заборгованість, яка становить 43144,85 грн., в тому числі:

заборгованість за кредитом в сумі 5421,67 грн.;

по процентам за користування кредитом в сумі 32242,47 грн.;

пеня та комісія 2950 грн. та штрафів в розмірі 500 грн. та 2030,71 грн.

Відповідач заборгованість у добровільному порядку не погашає, тому є всі підстави для задоволення позову Банку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором.

При розгляді справи у суді першої інстанції, місцевий суд порушив вимоги матеріального і процесуального права, не прийняв до уваги обсяг документів, з якими була ознайомлена та які підписала відповідач. Тому рішення місцевого суду в частині відмови в позові Банку підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Банку в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнується сума судового збору, яку сплатив ОСОБА_2 при зверненні до суду першої інстанції і при продачі апеляційної скарги, що документально підтверджується 1378,00грн. +1515,80грн., всього 2893,80грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» задовольнити, рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року в частині відмови в позові Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» , рахунок №3111 ( для погашення заборгованості і судових витрат) заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 вересня 2011 року в загальному розмірі 43144,85грн., в тому числі:

заборгованість за кредитом в сумі 5421,67 грн.;

заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 32242,47 грн.;

пеня та комісія 2950 грн. та штрафи в розмірі 500 грн. та 2030,71 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2893,80грн.

Рішення набуває чинності негайно після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_6

ОСОБА_7