Справа № 304/968/17
Провадження № 2/304/357/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокум. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 17 травня 2008 року, від якого у них народилася дитина, а саме син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2011 року шлюб між ними розірвано, малолітнього сина залишено на проживання при ній. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою послужило те, що її колишній чоловік самоусунувся від виконання батьківських обовязків, матеріально сина не підтримує, жодних коштів на його утримання в добровільному порядку не надає, хоча офіційно працевлаштований. Оскільки відповідач свого обовязку щодо утримання малолітньої дитини не виконує, тому просить позов задовольнити та стягнути аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи суддя приходить до наступного.

Як розяснено у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 121 цього Кодексу заява повертається у випадках, коли подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак в порушення вимог ч. 6 ст. 119 ЦПК України ухвали суду про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо заявлених вимог не додано, суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ч. 3 ст. 118, п. 6 ч. 3 ст. 121, ст. ст. 208-210 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини повернути позивачу.

Розяснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4