АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/620/17 Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/789/1079/17 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Сович Н.А.

та відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

в травні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500451841 в розмірі 63 113 (шістдесят три тисячі сто тринадцять) гривень 24 копійки та судові витрати у розмірі 1 600 (тисяча шістсот) гривень. В обґрунтування позовних вимог ТзОВ Кредитні ініціативи зазначило, що між ними та Публічним акціонерним товариством Альфа-Банк було укладено Договір факторингу №1 з подальшими змінами і доповненнями, відповідно до якого Банк відступив свої грошові вимоги до боржників. Також зазначається, що відповідно до кредитного договору № 500451841 ПАТ Альфа-Банк надало кредит ОСОБА_1 у сумі 29 999 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 10 копійок на строк з 24 січня 2014 року по 27 січня 2017 року. Відповідно до порушення умов договору, відповідач своїх зобов'язань не виконав, в результаті чого станом на 20 березня 2017 року має прострочену заборгованість за кредитом 25 722 (двадцять п'ять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 30 копійок, за відсотками 9 071 (дев'ять тисяч сімдесят одну) гривню 84 копійки, за комісією 25 919 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) гривень 10 копійок та штраф 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень.

Заочним рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2014 року № 500451841 в розмірі 63 113 (шістдесят три тисячі сто тринадцять) гривень 24 копійки.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи 1 600 (тисяча шістсот) гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції, посилаючись на те, що його не було повідомлено належним чином про розгляд справи, оскільки він не проживає за вказаною адресою у рішенні суду. Також зазначає, що суд не дослідив належним чином докази, подані ним щодо даного кредитного договору, а також порушено норми матеріального та процесуального права.

Представник ТзОВ Кредитні ініціативи в судове засідання не зявився, хоча товариство було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає неявку позивача такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені в ній.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Суд першої інстанції вірно встановив, що 24 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500451841.

На день звернення позивача до суду заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 63 113 (шістдесят три тисячі сто тринадцять) гривень 24 копійки, з яких 25 722 (двадцять п'ять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 30 копійок заборгованість за кредитом, 9 071 (дев'ять тисяч сімдесят одну) гривню 84 копійки заборгованість за процентами за користування кредитом, 25 919 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) гривень 10 копійок заборгованість за комісією за управління кредитом, 2 400 (дві тисячі чотириста) - штраф за порушення прострочення виконання зобов'язань (надалі кредитний договір), відповідно до п.2.1, 2.2, 2.8 в яких зазначений банк надав останньому споживчий кредит в розмірі 29 999 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 10 копійок для власних потреб на придбання автомобіля зі строком повернення 27 січня 2017 року, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.99 % річних, комісії за управління кредитом у розмірі 2.88 % від суми кредиту. Розрахунки за кредитним договором сторони визначили у графіку платежів із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за управління кредитом, який є додатком № 1 до договору та невід'ємною його частиною (а.с. 4-5).

Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено, що порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів.

З долученого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що на день звернення позивача до суду заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 63 113 (шістдесят три тисячі сто тринадцять) гривень 24 копійки, з яких 25 722 (двадцять п'ять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 30 копійок заборгованість за тілом кредиту, 9 071 (дев'ять тисяч сімдесят одну) гривню 84 копійки заборгованість за процентами за користування кредитом, 25919 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) гривень 10 копійок заборгованість за комісією за управління кредитом, 2 400 (дві тисячі чотириста) - штраф за порушення прострочення виконання зобов'язань.

Згідно із договором факторингу № 1 від 21 червня 2016 року, укладеного між публічним акціонерним товариством Альфа-Банк та товариством з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (п.1.1,1.3), останньому було відступлено право вимоги банку до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с. 14-16).

24 квітня 2017 року боржника ОСОБА_1 було письмово повідомлено про зміну кредитора і визначено суму заборгованості, про що свідчить лист ТОВ Кредитні ініціативи від 21.04.2017 (а.с.12) та квитанція про відправку рекомендованої кореспонденції (а.с.13).

Тому не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що його не було відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України повідомлено про зміну кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом, зокрема Законом України Про захист прав споживачів.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України Про захист прав споживачів з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Пунктом 2.8 спірного кредитного договору передбачено комісійну винагороду, зокрема, за управління кредитом в розмірі 2,88%, за виконання операцій переказу коштів в сумі 1,8% від суми переказу, за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок банку коштів, за надання кредиту, за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування.

Таким чином, комісійна винагорода банком визначена за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Дана позиція узгоджується з правовим висновком ВСУ від 16 листопада 2016 року, викладеним у справі № 6-1746цс16, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування.

Проте, не заслуговують доводи апелянта відносно того, що первісний кредитор, ПАТ Альфа-Банк, уже звертався до суду про стягнення з нього заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, що ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17 лютого 2016 року (а.с. 72-74) скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СОЮЗ від 17 лютого 2015 року, згідно якого стягнуто з Відповідача, яким є громадянин України ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк, 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, п/р № 0004, заборгованість за кредитним договором № 500451841 від 24 січня 2014 року, а саме: за кредитом - 25 722 (двадцять п'ять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 30 копійок, за відсотками 1 539 (одна тисяча п'ятсот тридцять дев'ять) гривень 76 копійок, по комісії 4 459 (чотири тисячі п'ятдесят дев'ять) гривень 20 копійок, штраф 1 000 (одна тисяча) гривень, а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 (чотириста) гривень (а.с.60-61).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості - комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 25 919 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) гривень 10 копійок слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові щодо стягнення комісії за управління кредитом відмовити.

В решті рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2017 року задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи заборгованості - комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 25 919 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) гривень 10 копійок слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові щодо стягнення комісії за управління кредитом відмовити.

В решті рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2