У х в а л а

іменем україни

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи, та остаточно просив:

- скасувати наказ № 3317-ос від 07 серпня 2015 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- скасувати наказ № 3644-ос від 07 жовтня 2015 року про його звільнення;

- поновити його на роботі на посаді начальника Врадіївської дільниці газорозподілу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі - ПАТ «Миколаївгаз»);

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що він перебував з відповідачем у трудових правовідносинах з 06 січня 2015 року та працював на посаді начальника Врадіївської дільниці газорозподілу Первомайського управління з експлуатації газового господарства (далі - Врадіївська дільниця газорозподілу).

Наказом № 3317-ос від 07 серпня 2015 року йому було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, а наказом № 3644-ос від 07 жовтня 2015 року його було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків керівником.

Посилаючись на те, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани накладено на нього безпідставно, так як він не входить до кола осіб, з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність, а тому не повинен нести відповідальність за порушення, встановлені за результатами інвентаризації, а також ніякого одноразового грубого порушення трудових обов'язків як керівник дільниці він не вчиняв, а будинок АДРЕСА_1 до системи газопостачання підключений не був, оскільки там ніхто не проживав, ОСОБА_3 просив задовольнити позов.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалено у цій частині нове рішення.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Врадіївської дільниці газорозподілу Первомайського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Миколаївгаз».

Стягнуто з ПАТ «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_3 27 909 грн 09 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з подальшим утриманням обов'язкових платежів.

У іншій частині рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Миколаївгаз», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином рішення суду апеляційної інстанції оскаржується ПАТ «Миколаївгаз» лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому переглядається судом касаційної інстанції на предмет законності й обґрунтованості тільки в цій частині.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, встановивши факт надання вказівок та сприяння самовільному підключенню газових приладів і пристроїв житлового будинку своєї дружини ОСОБА_4 до системи газопостачання з порушенням встановленої законодавством процедури, що було виявлено та підтверджено висновком за матеріалами службової перевірки 05 жовтня 2015 року, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого проступку та обставини, за яких його вчинено, а також те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов'язків та останньому винесено догану, дійшов висновку, що мало місце одноразове грубе порушення начальником Врадіївської дільниці своїх трудових обов'язків, що, в свою чергу, є підставою для його звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Крім того суд виходив з того, що приймаючи наказ від 07 жовтня 2015 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, відповідач порушень процедури та строків накладення, як того вимагають правила ст. ст. 147-149 КЗпП України, не допустив, а тому вимоги позивача про поновлення на роботі задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалюючи у цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог, враховуючи, що самовільне підключення газових приладів і пристроїв житлового будинку АДРЕСА_1 до системи газопостачання вчинено у 2010 року, дійшов висновку про недотримання роботодавцем строку та порядку накладення дисциплінарного стягнення, оскільки з дня вчинення проступку пройшло більше ніж шість місяців.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 був прийнятий на посаду начальника Врадіївського району газопостачання з 10 червня 2009 року, а 08 січня 2014 року переведений на посаду начальника Врадіївської дільниці газорозподілу, на якій працював до 05 січня 2015 року та був звільнений у зв'язку з переведенням до ПАТ «Миколаївгаз».

Наказом ПАТ «Миколаївгаз» № 393-ос від 06 січня 2015 року ОСОБА_3 прийнятий на роботу на посаду начальника Врадіївської дільниці газорозподілу (а. с. 70-75).

Судами установлено, що перелік обов'язків начальника Врадіївської дільниці газорозподілу та відповідальність за їх порушення передбачені Посадовою інструкцією начальника Врадіївської дільниці та Положенням про Врадіївську дільницю газорозподілу, зокрема, відповідно до Посадової інструкції, начальник дільниці зобов'язаний надавати звітну інформацію відповідно до затверджених форм і у визначені строки, використовувати товарно-матеріальні цінності за призначенням та забезпечувати їх зберігання (а. с. 96-105).

Згідно з наказом голови правління ПАТ «Миколаївгаз» № 147 від 25 червня 2015 року на виконання акту вибіркової перевірки фінансово-господарської діяльності Врадіївської дільниці газорозподілу від 11 березня 2015 року у зв'язку з поверненням ОСОБА_3 з лікарняного, видано розпорядження про проведення повної інвентаризації майна в підзвіті начальника Врадіївської дільниці ОСОБА_3 станом на 01 липня 2015 року, за результатами якої 15 липня 2015 року було встановлено, що начальником Врадіївської дільниці ОСОБА_3 не виконуються обов'язки, передбачені Посадовою інструкцією в частині збереження і раціонального використання матеріально-технічних засобів і обладнання, а саме відсутність обліку руху майна, безлад у місцях зберігання цінностей, несвоєчасне оформлення звітної документації, що призвело до умисного заподіяння шкоди товариству у межах фактично понесених і документально підтверджених витрат у розмірі 36 617 грн 47 коп. (а. с. 29-32).

Наказом голови правління ПАТ «Миколаївгаз» № 3317-ос від 07 серпня 2015 року за результатами проведеної інвентаризації ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. З відповідним наказом позивач був ознайомлений 07 серпня 2015 року.

Також судами установлено, що 11 серпня 2015 року на адресу начальника Первомайського УзЕГГ ПАТ «Миколаївгаз» Крет М.Т. з Первомайського МРВ УСБУ в Миколаївській області надійшов лист щодо попередження від надзвичайних подій, у якому вказувалось про несанкціоноване втручання до газової мережі шляхом прихованої врізки за адресою: АДРЕСА_1, яким користуються подружжя ОСОБА_3, що може призвести до техногенно-аварійної ситуації (а. с. 84).

11 серпня 2015 року працівниками ПАТ «Миколаївгаз» було здійснено вихід за зазначеною адресою з метою проведення перевірки цього факту, проте ОСОБА_3 разом із сторонніми особами відмовив у доступі до об'єкту, що підтверджується поясненнями осіб, які проводили перевірку, актом претензії № 210590 від 11 серпня 2015 року та службовою запискою від 11 серпня 2015 року (а. с. 90-93).

14 серпня 2015 року головою правління ПАТ «Миколаївгаз» було видано розпорядження № 26 про проведення службового розслідування за фактом самовільного підключення до газорозподільної мережі газового обладнання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого комісією було встановлено, що будь-яка технічна документація щодо будівництва внутрішньо-будинкового газопроводу, встановлення газових приладів та обладнання в будинку АДРЕСА_1 у товаристві відсутня; договір про надання послуг з газопостачання, акти про встановлення газових приладів та пристроїв, акти про встановлення та опломбування газового лічильника не складалися; мешканці зазначеного будинку не зверталися до ПАТ «Миколаївгаз» з приводу його газифікації та встановлення газових приладів або пристроїв (а. с. 23-27).

З висновку комісії з службового розслідування від 05 жовтня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3, як керівник одного з територіальних підрозділів ПАТ «Миколаївгаз», допустив грубі порушення дисципліни праці та всупереч законним інтересам товариства сприяв самовільному підключенню газових приладів і пристроїв житлового будинку своєї дружини ОСОБА_4 до системи газопостачання з порушенням встановленої законодавством процедури, чим порушив п. 6.9 Положення про Врадіївську дільницю.

Наказом № 3644-ок від 07 жовтня 2015 року ОСОБА_3 було звільнено з посади начальника Врадіївської дільниці газорозподілу за п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Кодекс законів про працю України визначає звільнення керівника за одноразове грубе порушення трудових обов'язків як одну із додаткових підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Фактичною підставою для розірвання трудового договору з керівником за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є здійснення ним певної дії або бездіяльності, що порушує трудові обов'язки, передбачені його трудовим договором, статутом, посадовими інструкціями, внутрішніми положеннями підприємства тощо. Деякі трудові обов'язки можуть бути передбачені для керівника спеціальними нормативно-правовими актами. Отже, повинно мати місце одноразове грубе порушення конкретних обов'язків керівника, які письмово зафіксовані.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених на підставі п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, суди з'ясовують, чи мало місце порушення працівником своїх трудових обов'язків. Для цього перевіряють коло цих обов'язків та визначають, які саме обов'язки порушено працівником, у чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору на підставах, визначених законом.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, який врахував покази свідків та перевірив коло обов'язків начальника дільниці, встановив факт надання вказівок та сприяння самовільному підключенню газових приладів і пристроїв житлового будинку своєї дружини ОСОБА_4 до системи газопостачання з порушенням встановленої законодавством процедури, що було виявлено та підтверджено висновком за матеріалами службової перевірки 05 жовтня 2015 року, враховуючи характер проступку та можливість настання суттєвих негативних наслідків завдання збитків державі, приведення до техногенно-аварійної ситуації в смт. Врадіївка, приймаючи до уваги небезпечність самого виду самовільного підключення до системи газопостачання, дійшов обґрунтованого висновку, що мало місце одноразове грубе порушення начальником Врадіївської дільниці своїх трудових обов'язків, а тому відповідачем правомірно звільнено ОСОБА_3 за п. 1 ст. 41 КЗпП України з урахуванням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України, у зв'язку із чим його вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду в частині звільнення майна з-під арешту та відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог, при дослідженні доказів у справі, які були досліджені місцевим судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, вдався до їх переоцінки, дійшовши помилкового висновку про порушення роботодавцем строку та порядку накладення дисциплінарного стягнення при звільненні ОСОБА_3, оскільки факт одноразового грубого порушення начальником Врадіївської дільниці своїх трудових обов'язків був виявлений та підтверджений висновком за матеріалами службової перевірки від 05 жовтня 2015 року, а наказ № 3644-ок про звільнення позивача з посади начальника Врадіївської дільниці газорозподілу за п. 1 ст. 41 КЗпП Українивинесено 07 жовтня 2015 року, тобто з дотриманням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України.

Колегія суддів дійшла висновку, що під час встановлення фактичних обставин справи судом першої інстанції дотримані норми процесуального права, рішення суду в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідає вимогам матеріального права, а тому скасовано апеляційним судом в цій частині помилково.

Відповідно до положень ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, а рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2015 року в цій частині залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович