Справа №591/2408/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Шелєхова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/1373/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання- Різниченко Н.А.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 14 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_3 просила визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо збільшення в односторонньому порядку з 16.10.2008 року розміру кредитної відсоткової ставки з 12,00 % на рік (1,00 % на місяць) до 15,12 % на рік (1,26 % на місяць) за кредитним договором № SUC4GA, укладеним 13.02.2008 року між ПриватБанк (далі переіменовано на ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3; Зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок платежів за кредитним договором №SUC4GA, укладеним 13.02.2008 року між ПриватБанк та ОСОБА_3, виходячи з розміру кредитної відсоткової ставки 12,00 % на рік (1,00% на місяць).

Свої вимоги мотивує тим, що 13.02.2008 року між нею та ПриватБанк було укладено кредитний договір № SUC4GA за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 60 000 доларів США на споживчі цілі, а також 7 350,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченого п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік (1% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п.7.2 цього договору, зі строком користування до 13.02.2018 року включно. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 883,64 доларів США з 10 по 15 число кожного місяця. Крім того, 13.02.2008 року між сторонами було підписано Додаток №1 та №2 до кредитного договору, які є його невід'ємною частиною. З розрахунку заборгованості, що знаходиться у матеріалах цивільної справи № 592/11917/14-ц, яка розглядається у Ковпаківському районному суді м.Суми за позовом банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості вона довідалася про те, що банк на підставі п.п. 2.3.1 кредитного договору, в односторонньому порядку, з 16.10.2008 року збільшив розмір кредитної відсоткової ставки з 12,00 % на рік до 15,12% та, відповідно, збільшив розмір щомісячного платежу, передбаченого графіком погашення кредиту (додаток №2 до кредитного договору) з 883,64 доларів США до 995,45 доларів США. При цьому, письмового повідомлення від банку про підвищення кредитної відсоткової ставки нею отримано не було. Тобто про порушене право їй стало відомо лише у листопаді 2014 року після того, як вона отримала позов з банку разом з розрахунком заборгованості за кредитним договором №SUC4GA від 13.02.2008 року у справі № 592/11917/14-ц. У п.2.3.1 кредитного договору визначено, що банк має право в односиторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, при цьому банк повинен надіслати позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати набуття чинності зміненої процентної ставки. Аналогічні вимоги містять і Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року № 541/13808 та ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». З умов кредитного договору вбачається, що кредит був наданий на споживчі цілі, таким чином він є договором споживчого кредиту, а отже банк зобов'язаний дотримуватись вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 14.07 позов ОСОБА_3, задоволено.

Визнано незаконним дії ПАТ КБ«ПриватБанк» щодо збільшення в односторонньому порядку з 16.10.2008 року розміру кредитної відсоткової ставки з 12,00% на рік (1,00% на місяць) до 15,12% на рік (1,26% на місяць) за кредитним договором № SUC4G, укладеним 13.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити відповідний перерахунок платежів за кредитним договором №SUC4G укладеним 13.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, виходячи з розміру кредитної відсоткової ставки 12,00% на рік (1,00 % на місяць).

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 1 280,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Стягнути з позивача судові витрати.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при укладанні договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, які були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними у якості обов'язкових умов договору. На момент укладання спірного кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, що підтверджено їх власноручними підписами. Під час укладання кредитного договору позивач дала свою згоду на те, що банк має право збільшувати розмір відсоткової ставки за кредитом. Крім того, зазначає, що відповідачем письмово заявлялася вимога про застосування судом строку позовної давності, однак суд, при ухваленні рішення невірно визначив дату порушення права позивача, оскільки договори визнаються недійсними саме у зв'язку із порушеннями на момент їх укладання, а порушення права позивача відбулося саме 16.10.2008 року, оскільки саме тоді позивач повинен був отримати, як він вважає, окремий графік погашення кредиту та інформацію про сукупну вартість кредиту, те що він дізнався про необхідність отримання зазначених документів лише у 2014 році, не є поважною причиною пропуску строку позовної давності та не є моментом порушення його прав, однак суд залишив без уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, що є грубим порушенням норм чинного законодавства. Оскільки право банку збільшити процентну ставку шляхом надсилання відповідного повідомлення було реалізовано до набрання чинності Закону України №661-VI від 12.12.2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» банк діяв відповідно до умов укладеного з позивачем договору та в межах законодавства України.

В судому засіданні представник банку підтримав доводи апеляційної скарги і пояснив, що банк повідомив позивача про зміну у визначений договором строк про збільшення процентної ставки за користування кредитом, а саме, лист було направлено 15.08.2008 року після прийняття правлінням банку рішення про збільшення процентної ставки, направив це повідомлення рекомендованим листом за адресою реєстрації позичальника. Зміна процентної ставки відбулась після спливу дати сплати чергового платежу в жовтні місяці.

Представник позивача вважає рішення законним та обґрунтованим, оскільки позивач такого повідомленні не отримала і дізналась про зміну процентної ставки лише після отримання позову від банку у листопаді 2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню, за наступних підстав.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних та допустимих засобів доказування на підтвердження факту вручення ОСОБА_3 під розписку повідомлення про зміну процентної ставки, а тому є незаконною зміна банком в односторонньому порядку відсоткової ставки за користування кредитом. Оскільки позивач про конкретну зміну процентної ставки дізналася лише у листопаді 2014 року після отримання розрахунку розміру заборгованості у справі № 592/11917/14-ц, то з огляду на положення ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, трирічний строк позовної давності ним пропущений не був.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, 13.02.2008 року між ОСОБА_3 та ПриватБанк укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримала 60 000 доларів США на споживчі цілі, а також 7 350 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік (1% на місяць) на суму залишку заборгованості зі строком користування до 13.02.2018 року (а.с.4-9) зі сплатою щомісячного платежу тіла кредиту та процентів за користування кредиту у період з 10 по 15 число кожного місяця. Графік погашення кредиту викладено у додатку №2 до кредитного договору.

Пунктом 2.3.1 цього договору банку надано право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 днів з дати вступу і чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитних або пропорційно збільшеного курсу долара США (а.с.5).

Умови цього пункту кредитного договору вимоги щодо порядку направлення такого повідомлення не містять, та настання події про зміну процентної ставки не пов'язують строк їх настання з часом отримання позичальником самого повідомлення про зміну процентної ставки або з вчиненням ним якихось дій.

Згідно представленого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості, з 16.08.2008 року збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку з 12,00 % до 15,12 % річних, у зв'язку з чим збільшився розмір щомісячного платежу, передбаченого кредитним договором з 883,64 доларів США до 995,45 доларів США. Через збільшення щомісячного платежу в рахунок погашення кредиту з 16.10.2008 року процентної ставки, новий графік погашення кредиту сторонами не узгоджувався.

З листа банку на ім'я ОСОБА_3 від 20.09.2008 року б/н, який згідно з реєстром відправлених рекомендованих листів ПАТ КБ «ПриватБанк» був 15.10.2008 року направлений на адресу проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1 (до 12.12.2014 року остання була зареєстрована за даною адресою), слідує, що банк повідомляє позивача про збільшення починаючи з 16.10.2008 року відсоткової ставки за укладеним з нею кредитним договором від 13.02.2008 року у зв'язку із значним подорожчанням ресурсів на світовому та Українському фінансовому ринку та підвищенням рівня облікової ставки Національного банку України з 8,5 до 12 відсотків, з метою виконання зобов'язань перед своїми вкладниками, по укладеному сторонами кредитному договору була збільшена відсоткова ставка з 12,00 % на рік (1, 00 % на місяць) до 15,12 % на рік (1, 26 % на місяць) (а. с. 55 - 57).

Між сторонами відсутній спір з приводу обставин збільшення відсоткової стави за користування кредиту.

Як підтвердив представник банку в судовому засіданні, в кредитній справі відсутні докази повернення банкові рекомендованого листа з цим повідомленням з підстав його невручення або закінчення терміну зберігання.

Звернувшись до суду у грудні 2017 року, позивач, мотивувала свій позов недійсністю укладеного правочину з боку банку щодо збільшення ним з 16.10.2008 року річного розміру процентів за користування кредитом з 12,00 % до 15,12 %, через неотримання нею такого повідомлення, але в порушення принципу змагальності щодо доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, не надала суду доказів, які б підтвердили її посилання на те, що до неї не надходило такого повідомлення з незалежних від неї причин, оскільки банк представленим реєстром відправлених рекомендованих листів ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.10.2008 підтвердив ту обставину, що відповідно до умов п. 2.3.1. кредитного договору направив позичальнику це повідомлення, а саме, протягом 7 днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Факт повернення поштою до банку листа з таким повідомленням з причини його невручення позивачу, представник банку заперечив.

Свої твердження щодо часу, з моменту якого вона дізналася про зміну розміру відсоткової ставки, позивач доводила копією позовної заяви банку про стягнення заборгованості за цим кредитним договором, яка надійшла до Ковпаківського районного суду м. Суми 14.11.2014 року, за якою з неї стягувалася заборгованість в сумі 227804,85 доларів США за курсом долара США 12,95 грн., в т.ч. заборгованість за кредитом 59539,44 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом нарахованих за збільшеним розміром відсоткової ставки в сумі 42250,59 грн. та суми комісії і неустойки на загальну суму 126014,82 грн.

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_3 за період з 13.02.2008 року по 07.12.2015 року, яка долучена до позовної заяви, остання вносила щомісячні грошові суми в рахунок погашення заборгованості.

Дана справа після скасування судом касаційної інстанції попередніх рішень, якими вимоги банку були задоволені, на даний час ще не розглянута, оскільки у ній зупинено провадження до розгляду самостійних позовів ОСОБА_3 щодо правильності нарахування неустойки та процентів за користування кредитом.

На час укладення сторонами кредитного договору та час збільшення розміру відсоткової ставки за користування банківським кредитом, питання сплати процентів за користування кредитом Параграфом 2 Кредит, глави 71 Позика, Кредит, Банківський вклад ЦК України врегульовані не були.

На той час діяла лише ст.1048 «Проценти за договором позики» Параграфу 1, яка передбачала, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний зі здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

З прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку від 12.12.2008 р. N 661-VI доповнено цю главу 71 ЦК України статтею 1056 -1, яка введена в дію з 10.01.2009 року, питання процентів за кредитним договором були врегульовані в наступному порядку. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 ( далі Правила) визначається порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку та регулюють відносини між ними.

Відповідно до п.2 цих Правил в цих Правилах терміни вживаються у такому значенні: вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу; одержувач - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Згідно з пунктами 3, 114 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а у разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім'ї в абонентську поштову скриньку адресата вкладаються повідомлення про надходження зазначених реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів).

Отже, зобов'язання щодо оформлення, отримання та доставку рекомендованого відправлення до одержувача, повернення рекомендованого відправлення відправнику із зазначенням причин повернення визначених законодавцем згідно цих Правил покладено на оператора поштового зв'язку.

Згідно штампу на реєстрі № 66 рекомендованих письмових відправлень від 15.10.2008 року, уповноваженою банком юридичною особою ТОВ «Прин-Ц» через оператора зв'язку Укрпошта без оформлення рекомендованого повідомлення про вручення, рекомендований лист, адресований ОСОБА_3 було направлено за належною адресою її зареєстрованого місця проживання.

Але позивач не надав суду належних доказів в підтвердження своїх вимог щодо неотримання нею такого повідомлення з незалежних від неї причин, нічим не спростувала вищезазначений документ, представлений банком, який свідчить про направлення їй повідомлення про зміну процентної ставки за користування кредитом з 16.10.2008 року.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, діючої на час укладення договору статтею 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168.

Умови кредитного договору укладеного сторонами в силу ст. 204 ЦК України є чинними і сторонами не оспорюються.

Загальними умовами виконання зобов'язання ( ст. 526 ЦК) передбачено виконання зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кожна із сторін у зобов'язані має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Свобода договору і вільна поведінка сторін при укладені договору визначено нормами статей 6,627 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.625 ЦК).

Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові ВСУ України від 30.11.2016 року у справі 6-82цс16 щодо вирішення питання про правомірність зміни банком процентної ставки за користування кредитом, суд відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог ч.4 чт.11 Закону України «Про захист прав споживачів» враховує, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

З урахуванням викладеного вище та правових питань щодо захисту споживача з боку держави, викладених в рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 11.07.2013 року справа № 1-12/201, колегія суддів визнає, що споживач, який має заборгованість за кредитним договором, не звільняється від доказування своїх заперечень щодо неналежного виконання банком умов п.2.3.1. кредитного договору, а саме, неотримання ним направленого повідомлення банку про зміну процентної ставки через невручення під розписку. Залишалась не з'ясованою обставина щодо правомірної поведінки самого боржника та не зловживання ним позиції «як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, бо участь у договорі споживача звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту..» шляхом ухилення від отримання такого повідомлення від оператора зв'язку.

Позивач доказів щодо неотримання цього листа з повідомленням про зміну процентної ставки від оператора зв'язку, яким здійснювалась доставка рекомендованого листа банку, суду першої інстанції не надала і питання їх витребування у разі виникнення труднощів у отриманні таких доказів перед судом не порушувала, а тому, не сприяла суду для всебічного і повного з'ясування обставин, що мають суттєве значення для винесення обґрунтованого, законного та справедливого судового рішення.

Надані ж банком докази, з огляду на зазначені вище норми права, не свідчать про повідомлення позичальника про зміну розміру процентної ставники в односторонньому порядку під розписку, але не спростовують їх заперечень на позов, у зв'язку з відсутністю у кредитній справі доказів про повернення листа з таким повідомленням.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції через не з'ясування обставин, що мають значення для справи передчасно прийшов до висновку, що у разі недоведеності самого факту письмового повідомлення ОСОБА_3 про зміну відповідачем розміру процентної ставки за спірним кредитним договором під розписку, така зміна в силу підпункту 4 пункту 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є недійсною.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги з приводу пропущення позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для скасування рішення місцевого суду і ухвалення нового про відмову у позові через недоведеність позивачем суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313- 314, 316, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 14 липня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді:

Головуючий -

Судді -