Справа № 195/842/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
15.09.2017 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В.,
за участю: прокурора Цвєткова А.В., представника позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини, та про стягнення аліментів на утримання дитини -
Позивач ОСОБА_1 райдержадміністрація Дніпропетровської області звернулася до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення останньої батьківських прав по відношенню до малолітньої дитинита про стягнення аліментів на утримання дитини.
Громадянка ОСОБА_2 (уроджениця с.Зоря Томаківського району Дніпропетровської області) є матір'ю-одиначкою по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2015 року справа № 195/722/15-ц малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 відібрано у матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення батьківських прав строком на 1 (один) рік, та передано малолітнього органу опіки та піклування ОСОБА_1 районної державної адміністрації для подальшого його влаштування, у звязку з тим, що ОСОБА_5 безвідповідально ставилася до виконання батьківських обовязків по вихованню та забезпеченню необхідних умов проживання дитини. Під час візитів в родину медичні працівники та фахівці з соціальної роботи постійно наголошували про антисанітарний стан приміщення, брудну дитячу білизну

та одяг, використання дитячого ліжка не за призначенням, відсутність дитячого харчування.

Дитину відповідачка лікувала примусово, відмовлялася від госпіталізації, траплялися випадки самовільного залишення матір'ю з хворою дитиною лікувального закладу без відома лікарів. Неодноразово на тривалий час залишала сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторонніх людей або малолітнього брата ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За місцем проживання відповідачка характеризувалася з негативної сторони: вела аморальний та бродячий спосіб життя, рано була помічена у зв'язках з чоловіками різного віку, перебувала в сумнівних компаніях. При спілкуванні вела себе агресивно, грубила, не дослухалася до порад медпрацівників, працівників сільської ради та соціальних служб.

Під час відвідування родини 19 березня 2015 року виявлено, що відповідачки не було вдома, баба ОСОБА_7 перебувала в стані алкогольного сп'яніння, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишений без догляду дорослих, був брудний, голодний, хворий та потребував термінової госпіталізації. В будинку антисанітарія, не прибрано, мішки з гниючим сміттям, запах перегару та тютюнового диму, розкидані речі.

Рішенням виконавчого комітету Зорянської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 20.03.2015 № 7 малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вилучено із родини та влаштовано до комунального закладу «ОСОБА_1 центральна районна лікарня» ДОР».

До служби у справах дітей ОСОБА_1 райдержадміністрації громадянка ОСОБА_2 звернулася лише через 10 днів після вилучення малолітнього сина.

За час перебування дитини в лікувальному закладі відповідачка долею дитини не цікавилася, відвідувала лише декілька разів, утримання дитини не забезпечувала.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при ОСОБА_1 райдержадміністрації 22 травня 2015 року.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року (справа № 195/793/16-ц ) подовжено термін відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, так як остання за місцем реєстрації фактично не проживала, спосіб життя її не змінився.

В 2016 році, в пологовому будинку м. Марганця, громадянка ОСОБА_2 народила ще одну дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, до лікарні породілля потрапила з вулиці, не вказавши при цьому свого місця проживання. ОСОБА_9 зареєстрована на території Томаківського району, її, разом з немовлям, було переведено до ОСОБА_1 центральної районної лікарні.

Громадянка ОСОБА_2 з дитиною перебувала в інфекційному відділенні ОСОБА_1 ЦРЛ протягом чотирьох місяців, так як за місцем реєстрації (вул. Поштова, 11/8, с. Зоря) житло непридатне для проживання, а у винайнятому помешканні, де вона мала намір проживати (вул. Поштова, 11/2, с. Зоря), були відсутні умови для проживання немовляти. Тільки після створення належних умов та придбання всіх необхідних речей для немовляти, в січні поточного року її було виписано з лікарні за місцем проживання, та направлено на соціальний супровід до районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, а також під нагляд медичних працівників Зорянського ФАПу. Але вже з квітня 2017 року супровід неможливий, так як ОСОБА_10, разом з меншою дитиною та черговим співмешканцем ОСОБА_11, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, в квартирі, яка належить ОСОБА_12.

На телефонні дзвінки щодо необхідності планового медичного огляду новонародженої дитини та приведення їй обов'язкових щеплень не реагує, або взагалі не відповідає на телефонні дзвінки.

Ні громадянка ОСОБА_2, ні інші її близькі родичі, протягом двох років, до органу опіки та піклування ОСОБА_1 районної державної адміністрації, щодо можливості спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не зверталися, долею дитини не цікавилися, матеріально не забезпечували.

Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом двох років перебував під опікою. Дитина оточена любов'ю та родинним теплом, забезпечена належним доглядом, вихованням та розвитком.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при ОСОБА_1 райдержадміністрації 19 травня 2017 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 райдержадміністрації збільшила позовні вимоги та просить суд також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень суду щодо позову не надала.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною п'ятою абз.4 статті 74 ЦК України передбачено, що «У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що останнє відоме місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, але вручити поштове повідомлення не надалось можливості, що підтверджується поштовими конвертами, повернутими поштовим вузлом зв'язку. Таким чином, судова повістка вважається врученою відповідачу належним чином.

За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Прокурор проти позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини та проти стягнення з останньої аліментів на утримання дитини не заперечує, позов підтримує в повному обсязі, оскільки у сім'ї відсутні будь-які належні умови для нормального проживання дитини.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_13, яка працює у виконавчому комітеті Мирівської сільської ради старостою сіл Зоря, Прогрес, Маяк, суду пояснила, що їй відомі всі члени сімї ОСОБА_2, яка постійно потребувала сторонньої уваги. Мати відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_7 вела аморальний спосіб життя та зловживала алкогольними напоями. У них часто перебували невідомі чоловіки, все це відбувалося на очах дітей. Євгенія після народження сина ОСОБА_14 часто залишала його на свого неповнолітнього брата, при цьому могла не ночувати вдома. На даний час їх квартира не придатна для проживання, та на сьогоднішній день там ніхто не проживає. Їй відомо, що відповідачка на даний час проживає з молодим чоловіком у м.Марганець. Життям та здоровям сина ОСОБА_14, після його вилучення, відповідачка не цікавиться.

Свідок ОСОБА_15, фахівець із соціальної роботи, працює в центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді, суду пояснила, що відповідачку ОСОБА_5 вона знає з 2014 року, коли остання народила сина ОСОБА_14 та проживала в смт.Томаківка зі своїм співмешканцем. На той час ОСОБА_5 була неповнолітньою, тому перебувала у них на обліку та під соціальним супроводом, оскільки їй необхідно було допомогти виховувати дитину, надавали їй інформаційні послуги. Але відповідачка зарекомендувала себе не з гарної сторони, вона не слухала їхніх порад, не доводила справу до кінця. Потім коли відповідачка створила належні умови для проживання дитини, то вони спільно з лікарнею їй повернули на виховання сина ОСОБА_14. Свідок також додала, що після цього відповідачка переїхала проживати у с.Зоря і більше вона її не бачила. В 2016 році вона з ОСОБА_2 знову зустрілася, на той час остання перебувала в інфекційному відділенні з новонародженою другою дитиною. Прагнення до виховання дітей у відповідачки немає. Вона жодного разу не поцікавилася яким чином можна повернути першу дитину ( сина ОСОБА_14). Свідок також додала, що працівники їхнього центру соціальних служб декілька раз намагалися звязатися з відповідачкою, але вона не йшла на контакт. Відповідачка лише повідомила їм, що проживає на даний час у м.Марганець, тому за новою адресою вони направили листа до Центру соціальних служб м.Марганець стосовно відповідачки, але відповіді іще не отримали. На даний час вона перебуває на обліку у їхньому центрі, оскільки зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_8. Малолітня дитина була вилучена з сімї ОСОБА_2 і знаходиться на даний час під опікою, у дитини належні умови для розвитку та проживання.

Свідок ОСОБА_16, яка працює акушером Зорянського ФАПу, суду пояснила, що вона знає ОСОБА_2 з дитинства, вона виховувалася в неблагополучній родині. ОСОБА_17 стала в неповнолітньому віці та зарекомендувала себе не з гарної сторони. Вона не змогла створити належних умов для розвитку та проживання малолітнього сина, не прислухалася до рекомендацій щодо догляду за дитиною, дитина часто була неохайною, траплялися випадки самовільного залишення матір'ю з хворою дитиною лікувального закладу без відома лікарів, неодноразово на тривалий час залишала сина ОСОБА_14 на свою матір або брата. Останній раз коли вони вилучали дитину, то відповідачки не було вдома, а коли дитина була у лікарні, то вона не цікавилася її здоровям. Свідок також додала, що останній раз вона бачила відповідачку весною, коли остання приїздила за медичною карткою, при цьому навіть не поцікавилася про сина ОСОБА_14.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, враховуючи думку прокурора, показання свідків, та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 558926, виданого повторно 20.08.2015 року відділом ДРАЦС Томаківського РУЮ вбачається, що батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, записано: батько ОСОБА_18, мати ОСОБА_2. При цьому відомості про батька дитини у вказаному свідоцтві записано за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.

Тобто з матеріалів справи суд вбачає, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є матір'ю-одиначкою по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, якого народила у неповнолітньому віці.

З рішення виконавчого комітету Зорянської сільської ради від 20.03.2015 року № 7 «Про вилучення дитини із кризової сімї до комунального закладу «ОСОБА_1 центральна районна лікарня» ДОР до подальшого вирішення питання» суд вбачає, що виконком розглянувши акти обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_7 вирішив вилучити малолітнього ОСОБА_3 з даної сімї у звязку з кризовою ситуацією, що склалася у родині та направити дитину до КЗ «ОСОБА_1 ЦРЛ».

З витягу з протоколу № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини при ОСОБА_1 районній державній адміністрації від 22.05.2015 року вбачається, що на комісії було вирішено порушити клопотання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2015 року справа № 195/722/15-ц малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 відібрано у матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення батьківських прав строком на 1 (один) рік, та передано малолітнього органу опіки та піклування ОСОБА_1 районної державної адміністрації для подальшого його влаштування, у звязку з тим, що ОСОБА_5 безвідповідально ставилася до виконання батьківських обовязків по вихованню та забезпеченню необхідних умов проживання дитини, що підтверджується копією вказаного рішення суду (а.с. 24-26).

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року справа № 195/793/16-ц подовжено термін відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, так як остання за місцем реєстрації фактично не проживала, спосіб життя її не змінився, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 27-28).

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню та забезпеченню необхідних умов проживання дитини.

Крім того, вищевикладені обставини також підтверджуються наступними документами: письмовим повідомленням головного лікаря КЗ «ОСОБА_1 ЦРЛ» ДОР» від 19.05.2015 р. за № 467, адресованого начальнику служби у справах дітей ОСОБА_1 райдержадміністрації; письмовими повідомленнями старости виконкому Мирівської сільської ради від 07.04.2017 № 27, від 29.05.2017 р. № 42, адресованих начальнику служби у справах дітей ОСОБА_1 райдержадміністрації; доповідними записками акушера ФАПу ОСОБА_16 на імя старости ОСОБА_13; письмовим повідомленням директора центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 25.05.2017 р. № 129/01-09, адресованого на імя начальника служби у справах дітей райдержадміністрації; актами обстеження житлово-побутових умов сімї від 02.07.2015 р, від 10.01.2017 р. від 05.01.2017 р., від 11.04.2017 р., від р., від 15.01.2015 р. ( а.с. 10,13-15); актами обстеження матеріально-побутових умов сімї від 04.07.2016 р., від 05.09.2016 р. (а.с. 11-12);.

Суд виходить із того, що правовідносини сторін регулюються ст. 150 СК України, згідно з чим батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, причому передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від виконання цих обовязків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Згідно ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Законом України № 1370-VIII від 17.05.2016р. «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов'язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» внесено зміни до ст. 166 СК України і доповнено частиною 3 такого змісту «При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.»

Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Суд вважає, що з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повнолітнього віку, починаючи стягувати з 31.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття на користь органу опіки та піклування ОСОБА_1 районної державної адміністрації Томаківського району Дніпропетровської області, роз?яснивши відповідачці про її право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками, що передбачено ст. 164 СК України.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з останньої аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню, тобто позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 150, 152, 155, ст. 164, 165, 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, ст. 4 Закону України „Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей, Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 „Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини та про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 31.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття на користь органу опіки та піклування ОСОБА_1 районної державної адміністрації Томаківського району Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106; код за ; банк отримувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Направити рішення суду, після набрання ним законної сили, за місцем реєстрації народження дитини - до відділу реєстрації актів громадянського стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:/підпис/ОСОБА_19

З оригіналом згідно: Суддя Л.А.Кондус