Провадження № 2/127/5152/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

20 вересня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.

за участю секретаря Мельника А.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 15.12.1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Вінниці, про в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 3492.

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає разом із батьком. Упродовж всіх років після укладення шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, через відсутність взаєморозуміння, щодо поглядів на сімейні відносини, обовязків кожного з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач часто зловживав алкогольними напоями, внаслідок чого принижував честь і гідність ОСОБА_1 Починаючи з 2006 року позивач проживає окремо від чоловіка в гуртожитку, наміру поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем у неї немає. Спір про поділ майна у сторін відсутній. У звязку з вищевикладеним позивач просить розірвати шлюб укладений з ОСОБА_2

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, заперечувала проти надання строку на примирення. в судових дебатах просила розірвати шлюб між сторонами.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.12.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 290618 ( на 4 а.с. )

Причиною розладу в сімї стали різні характери і погляди на сімейне життя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя ( ч.1 ст.110 СК України )

Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 640,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 224 ЦПК України, на підставі ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у Вінницькому міському відділі актів громадського стану, актовий запис № 3492.

Прізвище відповідача ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640,00 грн. ( шістсот сорок гривень 00 коп. ) судового збору.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення через Вінницький міський суд Вінницької області, а відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення Вінницьким міським судом Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: