22-ц/775/571/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Скрипниченко Т.І.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„29 " серпня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М. , Пономарьової О.М.

за участю секретаря :Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет», треті особи: головне управління Держпраці у Донецькій області, виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області, про скасування акту проведення розслідування нещасного випадку на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет» в якому просила визнати протиправним та скасувати складений 02 листопада 2016 року за формою Н-5 акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з нею 30 вересня 2016 року о 15.30 в Державному вищому навчальному закладі «Приазовський державний технічний університет» та зобов*язати відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначила, що в тексті оскаржуваного рішення зазначено,що позивачем не було доведено факту настання з нею нещасного випадку і таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають, однак встановлення факту доведеності або недоведеності обставин нещасного випадку не належить до компетенції суду і не можуть бути предметом даного спору. Даний спір виник і має розглядатися виключно відносно дотримання комісією Закону України «Про охорону праці» та Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Вона наполягає, що комісією було порушено ряд вимог вказаних нормативно-правових актів при проведенні розслідування, а доводи, які викладені в акті за формою Н-5 є помилковими та неправомірними. Зазначення в акті комісії, що місце, де стався нещасний випадок, не знаходиться в будівлі, де відповідно до переводу вона повинна була працювати з 13 год. 30 хв. 30 вересня 2016 року, що падіння відбулося після робочого часу є хибним, оскільки в момент коли відбувся нещасних випадок, вона знаходилася на території підприємства, пересувалася територією підприємства і забирала з кабінету свої особисті речі. Щодо наказу про переведення, з яким її ознайомили в день нещасного випадку, то його було визнано незаконним та скасовано, а про свою незгоду з переведенням вона одразу повідомила керівництво, з огляду на це, посилання на переведення її є помилковим. Щодо закінчення робочого часу, то наказ про його скорочення 30 вересня 2016 року до її відома не доводився і доказів ознайомлення з ним суду та комісії не надано. Вказаний наказ було видано 09 вересня 2016 року, тобто за 11 днів до її поновлення на роботі, тому знати про його існування вона не могла. Крім того, вказує, що наказом ректора від 03 жовтня 2016 року № 117-40 було утворено комісію з розслідування нещасного випадку, відповідно Порядку проведення розслідування, комісія мала б обстежити місце нещасного випадку не пізніше трьох робочих днів з моменту її утворення, тобто 06 жовтня 2016 року, однак вперше на місце події комісія прибула лише 21 жовтня 2016 року із запізненням на 15 днів. Посилання суду першої інстанції на п. 23 порядку є помилковим, оскільки дана норма регулює загальний строк розслідування нещасного випадку, тоді як строк виходу комісії на місце нещасного випадку чітко встановлено п. 14 Порядку та складає три робочі дні з моменту створення комісії. Про строки виходу на місце п. 23 Порядку нічого не зазначає і доводи суду про відсутність обов*язку вийти на місце події протягом триденного строку є надуманими ти не підкріплені жодними нормами матеріального права. Щодо пояснень свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зазначає, що вони повідомили суду те, що розпорядження про проведення ремонту документально не фіксувалось, витратні матеріали на обліку не перебували і звідки вони взялися невідомо, тобто фактично, документально підтвердити факт ремонту і час його проведення відповідач не може. Зауважує, що всі вказані свідки несуть безпосередню відповідальність за стан приміщень коледжу, у випадку встановлення факту, що через їх халатність вона зазнала травми, всім їм загрожує дисциплінарна відповідальність, що ставить під сумнів достовірність їх показань. В протоколі огляду місця події зазначено, що на підлозі містяться ознаки ремонту, металеві накладки, а біля дверей можна побачити ділянки лінолеуму іншого кольору, в лікарні 03 жовтня 2016 року вона показувала фото підлоги членам комісії, однак всі допитані в якості свідків раптово забули що було на тих фото, а встановити час і місце зйомки комісія відмовилася. Тобто, достовірно стверджувати про те, що ремонт підлоги на місці падіння було проведено до нещасного випадку, або після нього комісія та суд не могли, більш того, своїми діями (затягуванням виходу на місце події, відмовою у встановленні часу та місця зйомки, тощо) комісія перешкоджала встановленню даних обставин .

У судовому засіданні апеляційного суду представник Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет»,що діє на підставі довіреності Лисенко Т.Г. , представники третіх осіб : управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області , що діють на підставі довіреності Морозова Ю.А. та Черкас О.Є. , просили апеляційну скаргу відхилити , рішення суду залишити без змін. Представником відповідача надані письмові заперечення на апеляційну скаргу.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з*явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом отримання 16 серпня 2017 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за № 1850 (т.2 а.с.92,95). Надала суду заяву про підтримання доводів апеляційної скарги та про можливість розгляду справи без її участі (т.2.а.с.78-80).

У судове засідання апеляційного суду представник третьої особи головного управління Держпраці у Донецькій області не з*явився ,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом отримання 17 серпня 2017 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за № 1853 ( т.2.а.с. 94,95 ).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав .

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу № 124-43 від 19 вересня 2016 року ректора Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет» ОСОБА_1 поновлено на попередній роботі на посаді виконуючого обов*язки директора Маріупольського коледжу та наказом № 213-07 від 30 вересня 2016 року ОСОБА_1 в.о. директора Маріупольського коледжу було переведено на посаду старшого наукового співробітника кафедри машинобудування з 30 вересня 2016 року.

Наказом № 117-40 від 03 жовтня 2016 року Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет» створено комісію для розслідування нещасного випадку.

Відповідно до матеріалів особистої справи потерпілого ОСОБА_1 та акту за формою Н-5 про проведення розслідування нещасного випадку , що стався 30 вересня 2016 року о 15.30 в Державному вищому навчальному закладі «Приазовський державний технічний університет» комісія за наслідками розслідування прийшла до висновку, що нещасний випадок не визнано таким, що пов*язаний з виробництвом, акт за формою Н-1 не складати.

Рішення прийнято враховуючи, що факт настання події підтверджується лише за поясненнями потерпілої ОСОБА_1, час різниться за поясненнями ОСОБА_1 та свідків, та не є робочим часом. Місце ,на яке вказує потерпіла, не знаходилось в будівлі , де відповідно до переведення з 13 год. 30 хв. 30 вересня 2016 року повинна була працювати ОСОБА_1, а також потерпіла прийшла до вказаного місця падіння за особистими речами , а не у зв*язку із виконанням роботи або перебування на території , у зв*язку з проведенням виробничої наради та інше.

За змістом акту також зазначено, що про нещасний випадок ОСОБА_1 повідомила підприємство лише 03 жовтня 2016 року, лікарняний лист видано 03 жовтня 2016 року.

До особової справи додано заяву ОСОБА_1 від 03 жовтня 2016 року про проведення розслідування нещасного випадку , протокол огляду місця події від 21 жовтня 2016 року та фотознімки з місця нещасного випадку, де мається зображення підлоги у відремонтованому стані.

Згідно повідомлення головного лікаря СШМД м.Маріуполя ВСП КЛПУ «ОЦЕМД та МК» від 21.10.2016 року 03 жовтня 2016 року ургентним лікувальним закладом з травматології була міська лікарня № 1.

Згідно висновку ВКК від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 має діагноз забій коленного суглобу, травма на виробництві від 30 вересня 2016 року.

Згідно наказу № 45 від 09 вересня 2016 року Маріупольського коледжу про посилення контрольно-перепустного режиму 30 вересня 2016 року скорочено робочий день на одну годину до 14 год.57 хв.

Відповідно до журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці Маріупольського коледжу, розпочатого 01.06.2010 року, ОСОБА_1 20 вересня 2016 року позапланово проведено інструктаж.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається запис щодо роботи позивача інженером з техніки безпеки, 03 жовтня 2014 року позивача було переведено на посаду в.о. обов'язки директора Маріупольського коледжу, 30 жовтня 2015 року звільнено за прогули, 16 вересня 2016 року поновлено на попередній посаді та 30 вересня 2016 року переведено на посаду старшого наукового співробітника кафедри машинобудування.

Відповідно до виписки з протоколу Маріупольського коледжу від 12 вересня 2016 року № 3 вирішено здійснити профілактичний ремонт підлоги в приміщенні коледжу.

Згідно відповіді головного лікаря МК № 4 м.Маріуполя від 14.06.2017 року лікарня несла ургентне чергування по м.Маріуполю з 08 години 02.10.2016 року по 08 годину 03.10. 2016 року. ОСОБА_1 була доставлена до лікарні 03.10.2016 року о 06 год.40 хв.

Відповідно до листка непрацездатності ОСОБА_1 хворіла у період з 03.10.2016 року по 02.12.2016 року з діагнозом забій правого колінного суглобу.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 16.02.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено та наказ № 213-07 від 30.09.2016 року про переведення ОСОБА_1 на посаду старшого наукового співробітника кафедри машинобудування скасовано,рішення набрало законної сили 14.04.2017 року.

За довідкою підприємства відповідача від 11.05.2017 року ОСОБА_1 27 січня 2017 року була присутня на робочому місці старшого наукового співробітника кафедри машинобудування та отримала за цей робочий день заробітну плату. Відповідно до табелю обліку робочого часу за січень 2017 року має один робочий день 27.01.2017 року.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПДТУ встановлено робочий час для працівників.

Зідно відповіді Головного управління Держпраці у Донецькій області на звернення ОСОБА_1 , нещасний випадок настав у неробочий час та не у зв*язку з виконанням посадових обов*язків, тому підстави для проведення повторного розслідування та визнання нещасного випадку таким, що пов*язаний з виробництвом відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,суд першої інстанції виходив з того,що позивачем не надано суду підтверджень, що саме 30 вересня 2016 року у приміщенні приймальної директора Маріупольського коледжу з позивачем стався нещасний випадок. Усі свідки, допитані як під час проведення розслідування нещасного випадку, так і під час судового розгляду надали пояснення, що їм стало відомо про нещасний випадок за повідомленням самої ОСОБА_1, очевидці нещасного випадку відсутні. Майже усі свідкі підтвердили обставину, що перед святом Дня вчителя за розпорядженням директора коледжу було проведено латковий ремонт підлоги у приймальній директора коледжу та станом на 30 вересня 2016 року підлога була відремонтована та не містила пошкоджень.

Оцінюючи докази в їх сукупності ,суд першої інстанції , критично оцінив пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, оскільки вони також не були свідками нещасного випадку, їм відомо про цей випадок лише зі слів самої ОСОБА_1, та їх доводи щодо пошкодження підлоги спростовуються показами свідків, які за явною більшістю перевищують їх пояснення, при цьому свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 особисто не бачили стан підлоги та відомості надавали зі слів ОСОБА_1

Суд також критично оцінив надане позивачем для огляду фото стану підлоги у приймальній директора Маріупольського коледжу, оскільки на фото міститься зображення лише пошкодженого лінолеуму та фото не містить прив*язки до будь-якого приміщення, відсутня інформація дати та часу фіксації фотознімка та його місця.

Що стосується дотримання комісією Порядку розслідування нещасного випадку, то суд дійшов висновку , що розслідування проведено із дотриманням зазначеного Порядку, суд не погодився із твердженням позивача щодо недотримання відповідачем триденого строку огляду місця події та вимог п. 14 Порядку, оскільки потерпіла в порушення п. 8 Порядку своєчасно не повідомила керівництво роботодавця про настання нещасного випадку, тому комісія проводила розслідування у відповідності до п. 23 Порядку.

Також під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 приходила до коледжу 30 вересня 2016 року о 16 год. за поясненнями свідка ОСОБА_12 та за свідченнями свідка ОСОБА_9 на початку 16 години, тобто по закінченню робочого часу, який 30 вересня 2016 року становив до 14 год.57 хв. Причина повернення за особистими речами, як зазначає позивач не є тією обставиною, яка зазначена у переліку п. 15 Порядку, тобто не пов'язано із виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків, не виконувала інших завдань , не займалася підготовкою до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи робочого місця, та інше, знаходилася у приміщенні коледжу за особистими підставами після ознайомлення із наказом про її переведення на іншу посаду 30 вересня 2016 року.

З вказаними висновками суду погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ч.1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст.ст. 13, 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасним випадком є обмежена у часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробництва фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Вимогами ст. 22 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Встановлено,що на момент проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 діяв Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (далі - Порядок), затверджений Постановою КМУ від 30 листопада 2011 р. № 1232.

Згідно з п.7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

За п.8 Порядку про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці, чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому.

Згідно з п. 23 Порядку нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

З урахуванням того,що нещасний випадок ,про який позивач своєчасно не повідомив керівника підприємства чи роботодавця потерпілого , розслідується і береться на облік протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи (п.23 Порядку), доводи апеляційної скарги позивача на п.14 Порядку про несвоєчасність обстеження місця настання нещасного випадку не є слушними . Крім того , вказаним доводам позивача,суд першої інстанції надав відповідну оцінку .

Згідно з п.14 Порядку комісія зобов*язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: - обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; - визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; -з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; -вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); - визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; - установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; - скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження; - скласти у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння), пов'язаного з виробництвом, крім актів за формою Н-5 і Н-1, у шістьох примірниках картку обліку професійного захворювання (отруєння) за формою П-5 (далі - картка за формою П-5) згідно з додатком 5. У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, визначені в п.15 Порядку, а за якими не визнаються такими, що пов'язані з виробництвом - п.16 Порядку.

Пунктом 15 Порядку визначено вичерпний перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, серед яких:

- виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні;

- перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу;

- підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни,

пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

- виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час

відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні;

- проїзд на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем відповідно до укладеного договору та інші.

Згідно з п.33 Порядку контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку.

Пунктом 59 Порядку передбачено, що рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи ,комісією,утвореною наказом від 03.10.2016 року за № 117-40 ДНВЗ «ПДТУ» проведено у період з 03.10.2016 року по 02.11.2016 року розслідування нещасного випадку,за заявою ОСОБА_1 від 03.10.2016 року та складений акт за формою Н-5 від 03.11.2016 року .

Терміни розслідування відповідають вимогам п.23 Порядку . До матеріалів розслідування залучені її фотографії та опитані свідки.

За зверненням позивача Головним управлінням Держпраці у Донецькій області встановлено, що нещасний випадок з ОСОБА_1 настав у неробочий час та не у зв*язку з виконанням посадових обов*язків. Законні підстави щодо зобов*язання проведення повторного розслідування та визнання нещасного випадку таким,що пов*язаний з виробництвом відсутні.

Враховуючи наведене , апеляційний суд вважає,що з*ясувавши в достатньо повному об*ємі обставини справи , перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку,суд першої інстанції ухвалив рішення , що відповідає вимогам закону . Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами .

Приведені в апеляційній скарзі доводи,які були предметом дослідження у суді, зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду. Нових обставин чи доказів, які б не досліджувались в суді першої інстанції і вплинули на правильність висновків суду в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до ст.212 ЦПК України , виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням ,що грунтується на всебічному,повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів в їх сукупності,керуючись законом .

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права,порушень норм процесуального права, які б могли привести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: