Єдиний унікальний номер 236/893/17 Номер провадження 22-ц/775/1476/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу Дер-жавної казначейської служби України та апеляційну скаргу Прокуратури Донецької обла-сті на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казна-чейської служби України, Головного управління національної поліції в Донецькій області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслі-дування, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 12 грудня 2015 року вона була затримана в м. Дружківка Донець-кої області та поміщена в ізолятор тимчасового утримання Дружківського

відділу поліції. 13 грудня 2015 року їй була пред'явлена підозра у вчиненні

низки злочинів.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1.

Окрім цього на майно позивачки ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року, а саме автомобіль "Mazda- З" д.н. НОМЕР_1 та ключ від ав-томобіля із сигналізацією був накладений арешт.

Батьком позивачки була внесена застава, та ОСОБА_1 була звільнена з під варти 17.12.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області 11.01.2016 року була задоволена апеляційна скарга захисника, скасована ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 і був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання з обов'язком: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, із встановленою ним періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, а саме АДРЕСА_2 без дозволу слідчого прокурора або суду.

Про повернення застави в ухвалі апеляційного суду Донецької області не йшлося.

19 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області, розглянувши апеляційну скаргу захисника позивачки ОСОБА_2 про скасування арешту на майно, своєю ухва-лою відмовив у її задоволенні.

08 лютого 2016 року Дружківський міський суд Донецької області задовольнив кло-потання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобо-в'язання до 13 квітня 2016 року.

На теперішній час кримінальне переслідування ОСОБА_1 припинено за поста-новою прокурора від 09.03.2016 року по реабілітуючим обставинам. Автомобіль позивачці повернули 17 травня 2016 року.

Таким чином під слідством позивачка перебувала з 12.12.2015 року по 09.03.2016 року, а всі негативні наслідки незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності скінчилися лише у грудні 2016 року, тобто через 9 місяців після закриття кримінального провадження.

Позивачка зазначила, що незаконними діями відносно неї органом досудового розс-лідування їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 500 тисяч гривен.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії органів досудового розсліду-вання стосовно ОСОБА_1 під час відкриття кримінального провадження та під час досудового розслідування незаконними. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 19 200 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що спричинення моральної шкоди пози-вачеві є доведеним та з урахуванням характеру, тривалості страждань визначено розмір відшкодування - 19200 грн.

На вказане рішення Державна казначейська служба України подала апеляційну скар-гу, в якій просила рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 че-рвня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що Казначейство є самостійним учасником цивільних відносин, виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями. У мотивувальній частині рішення не наведено жодного доказу вини Казначейства щодо спричинення шкоди позивачці. А отже стягнення коштів з Казначейства є необґрунтованим.

Крім того відповідно до приписів Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкоду-вання шкоди відбувається, якщо є незаконність дій посадових осіб, проте в даному випад-ку порушення кримінальної справи відбулося внаслідок ознак злочину у діях позивача. І вирішити питання щодо відсутності вини можливо було лише в рамках розслідування кримінальної справи.

В даній справі з урахуванням інкримінованого позивачеві злочину, проведення від-носно нього відповідних процесуальних дій було цілком логічними діями з точки зору кримінально-процесуального законодавства України та не було дією, яка не відповідає вимогам КПК України.

Також суд не надав обґрунтування, яке б підтверджувало факт заподіяння моральних та фізичних страждань позивачу. Дані вимоги не підтверджені жодними доказами.

Крім того розмір морального відшкодування позивачем завищено. Відповідно до вищеназваного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у розмірі - 1 розмір мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством.

У 2017 році встановлено мінімальну заробітну плату - 3200 грн.

Разом з тим відповідно до п. 3 розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Зако-ну України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробі-тна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення… виплат. До вне-сення змін до Законів України мінімальна заробітна плата застосовується у розмірі 1600 грн. Отже саме на цьому розмірі і повинні ґрунтуватися розрахунки.

Також на вказане рішення подала апеляційну скаргу Прокуратура Донецької області, в якій просила рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 червня 2017 року у частині визнання незаконними дій органів досудового розслідування скасува-ти та постановити ухвалу про закриття провадження за цими позовними вимогами. У час-тині стягнення відшкодування моральної шкоди - рішення змінити, зменшивши розмір відшкодування до 4640,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник Прокуратури Донецької області зазначив, що вимоги про визнання кримінально-процесуальних дій незаконними підлягають розгляду у порядку кримінального судочинства, а не у межах цивільної спра-ви. Це підтверджується рішеннями Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 та від 14.12.2011 року № 19-рп/2011. Також це встановлено ч. 1 ст. 4, п. 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України.

Крім того судом не обґрунтовано, що саме порушили органи досудового розсліду-вання, відкриваючи кримінальне провадження, та які конкретні їх дії під час досудового розслідування виявилися незаконними.

Що стосується відшкодування моральної шкоди. Так ч. 3 ст. 13 Закону № 266/94-ВР передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи су-дом провадиться виходячи з одного мінімального розміру заробітної плати за кожен мі-сяць перебування під слідством чи судом.

За п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII після набрання чинності цим Законом (01.01.2017) мінімальна заробітна плата не застосовується як роз-рахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної за-робітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. Таким чином розмір відшкодування має становити 4640,00 грн.

Представник прокуратури Донецької області доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник ГУМВС України в Донецькій області просив рішення суду за доводами апеляційних скарг скасувати.

Позивач та її представник просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Інші належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явились (а.с. 211, 215).

Суд вважає можливим у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянути спра-ву за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослі-дивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарги задоволенню не підлягають, а оска-ржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000245, 12 грудня 2015 року, співробітниками Дружківсько-го ВП, з метою відшукування речових доказів, а також інших речей, за допомогою яких могли вчинятися кримінальні правопорушення, було проведено невідкладний огляд: транспортного засобу ОСОБА_1, а саме автомобіль "Mazda- З" д.н. НОМЕР_1; квартири АДРЕСА_1, де мешкає ОСОБА_1; квартири по АДРЕСА_3, де мешкають батьки ОСОБА_1, що підтверджується протоколом огляду, протоколом огляду місця події від 12.12.2015 року.

13.12.2015 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчи-ненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0001759 (а.с.8-9). Цього ж дня її було затрима-но слідчим Дружківського ВП ГУНП в Донецькій області (а.с. 6- 7).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року у спра-ві №229/4614/15-к клопотання слідчого СВ Дружківського ВП Артемівського ВП ГУНІІ в Донецькій області задоволено, застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту затримання до 10 лютого 2016 року (а.с.12-13).

15.12.2015 на спеціальний рахунок було внесено заставу в розмірі 27000,00 грн.(а.с.14). У зв'язку з чим, 17.12.2015 позивач була звільнена з під варти.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.01.2016 року апеляційну ска-ргу захисника ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано ухвалу суду І інстанції та обрано відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання з обо-в'язком: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, із встановленою ним періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, а саме АДРЕСА_2 без дозволу слідчого прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи(а.с.16).

Таким чином, вбачається, що позивач перебувала під вартою з 13 грудня 2015 року по 17 грудня 2015 року. Тобто 5 діб.

Ухвалою суду І інстанції від 15.12.2015 року накладено арешт на майно позивача, і саме на транспортній засіб «Mazda 3» д/н А11 5333 ЕІ(а.с.10-11).

Постановою Краматорської місцевої прокуратури Донецької області від 09.03.2016 року з матеріалів досудового розслідування № 60001759 виділено матеріали досудового розслідування відносно підозрюваної ОСОБА_1 Цього ж дня постановою Краматорської місцевої прокуратури Донецької області закрито кримінальне проваджен-ня №0000245 за підозрою ОСОБА_1(а.с.19-20).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за ра-хунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, орга-нів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право зверну-тися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування мораль-ної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується однора-зово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її не-законного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, неза-конного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накла-дення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, вна-слідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів діз-нання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмі-рах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для дове-дення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Таким чином, колегія суддів не може погодитись з доводами, викладеними в апеля-ційній скарзі прокуратури Донецької області про визнання кримінально-процесуальних дій незаконними підлягають розгляду у порядку кримінального судочинства, оскільки яц правова конструкція закладена в положеннях Закону України «Про порядок відшкодуван-ня шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідс-тва, прокуратури і суду», які приведені вище.

Відповідно до ст. 4 Закону встановлено, що відшкодування моральної шкоди прова-диться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяль-ність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали мораль-ної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шко-дою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психіч-ного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних на-слідків морального характеру.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачка незаконно перебувала під слідст-вом 90 діб (2 місяці 9 днів) у період з 12.12.2015 року (дата початку проведення процесуа-льних дій за участю позивачки та внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР) по 09.03.2016 року (дата постанови про закриття кримінального провадження № 0000245 у зв'язку з невстановленням доказів для доведення її винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримання).

Колегія суддів погоджується, що факт спричинення позивачці моральних страждань є доведеним.

Це підтверджується поясненнями позивача в судовому засіданні, матеріалами кримі-нального провадження № 0000245 оглянутими в судовому засіданні про вчи-нення відносно позивача процесуальних дій під час перебування під слідством, що нега-тивно вплинуло на психологічний стан позивачки та її соціальне функціонування як осо-бистості. Така ситуація на думку суду мала психотравмуючий характер, у зв'язку із чим позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у спричиненні моральних втрат і страждань внаслідок обмеження її конституційних прав внаслідок незаконного перебу-ванням під слідством та незаконним застосуванням запобіжних заходів у вигляді триман-ня під вартою та особистого зобов'язання, порушення нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з необхідністю брати участь в слідчих діях, звертатись для отримання правової до-помоги для реалізації права на захист, також перебування під слідством за обвинувачен-ням у злочині негативно вплинуло на її репутацію, ускладнились відносини між знайо-мими, відношення працівників поліції до позивачки як до злочинця принижувало її люд-ську гідність.

Завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі п.12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з ураху-ванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи су-дом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходя-чи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодуван-ня.

Доводи апеляційної скарги Прокуратури Донецької області та Державної казначей-ської служби про застосування мінімальної заробітної плати у розмірі 1600 грн. є необґру-нтованими, адже зміни до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяль-ність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не внесені.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2017 рік було установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір відш-кодування моральної шкоди позивачці за один місяць перебування під слідством не може бути меншим ніж 3200 грн.

Визначаючи розмір відшкодування, суд врахував, що розмір відшкодування мора-льної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потер-пілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Також суд врахував негативні наслідки, які продовжувалися для позивачки після за-криття кримінального провадження відносно неї, а саме - перебування її автомобіля під арештом та тривала неможливість повернення внесеної застави. За таких обставин, вихо-дячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у зв'язку з незаконним перебуванням під слідст-вом, а також наслідками цього слідства, розмір відшкодування моральної шкоди заподія-ної позивачу слід визначити в сумі 19200,00 грн.

Згідно ст. 2, 4 3акону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої грома-дянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і су-ду», моральна шкода відшкодовується за рахунок бюджетних коштів.

Тобто довід в апеляційній скарзі Державної казначейської служби, що Казначейство є самостійним учасником цивільних відносин, виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями, а також, що у мотивувальній частині рішення не наведено жодного доказу вини Казначейства щодо спричинення шкоди позивачці, отже стягнення коштів з Казначейства є необґрунтованим не заслуговує на увагу, оскільки з Казначейської служби стягуються бюджетні кошти, а ні кошти самого Казначейства, як юридичної особи.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що зібрані у справі докази в їх сукупності вка-зують на наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої ін-станції.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду першої інста-нції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і за-лишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер-жанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд Донецької облас-ті, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 червня 2017 ро-ку залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею закон-ної сили.

Судді: