Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1471/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

06.09.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю позивача, представника позивача та представника відповідача, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

В обґрунтування позову зазначала, що 20 травня 2016 року між нею та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання, згідно з яким вона передала ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, який перейменовано у м. Кропивницький за умови, що остання зобов'язується довічно утримувати її, а саме здійснювати догляд, надавати продукти харчування, забезпечувати одягом, лікарськими засобами тощо, оплачувати щомісячно житлово-комунальні послуги та за умови її довічного безкоштовного проживання у переданій квартирі.

Спочатку відповідач сумлінно виконувала свої обов'язки за договором довічного утримання, але з липня 2016 року перестала приходити до неї і забезпечувати харчуванням і доглядом, лікарськими засобами та сплачувати комунальні платежі. Станом на 01 вересня 2016 року виникла заборгованість по газопостачанню в сумі 162 грн.24 коп. Внаслідок цього ліки та предмети першої необхідності їй купували сусіди за її особисті кошти, а також допомагали у вирішенні побутових проблем та веденні повноцінного способу життя. Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, просила суд розірвати договір довічного утримання від 20 травня 2016 року, укладений між нею та ОСОБА_2 (а.с.2-4).

В ході розгляду справи уточнила позовні вимоги. Зазначала, що разом із посвідченням договору довічного утримання, нотаріусом було накладено заборону на відчуження квартири, тому просила крім розірвання договору довічного утримання, укладеного між нею та відповідачем, визнати за нею право власності на спірну квартиру та скасувати заборону на відчуження квартири, накладену приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І. , зареєстровану в реєстрі за № 572 від 20 травня 2016 року (а.с.89-90,91-93).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2017 року позов задоволено. Розірвано договір довічного утримання від 20 травня 2016 року, укладений між позивачем та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 571. Визнано за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_2 та скасовано заборону на відчуження даної квартири, накладену приватним нотаріусом, зареєстровану в реєстрі за № 572 у зв'язку з посвідченням договору довічного утримання від 20 травня 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, розподілено судові витрати (а.с.99-101).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с. 123-128). Зокрема зазначає про те, що суд передчасно дійшов висновку про невиконання нею умов договору довічного утримання, не дав належної оцінки наданим нею доказам щодо утримання та догляду позивача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, а позивач та її представник заперечили проти цих доводів і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачці на праві власності належала квартира АДРЕСА_3, який перейменовано у м. Кропивницький.

20 травня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І., зареєстрований у реєстрі за № 571.

Згідно з умовами вказаного договору довічного утримання ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 квартиру за номером АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобов'язалась довічно утримувати ОСОБА_3, тобто забезпечувати її харчуванням, одягом, лікарськими засобами, щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, зберігаючи в її безкоштовному довічному користуванні зазначену квартиру, а також зобов'язалась здійснити поховання відчужувача квартири після її смерті або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання у разі неможливості набувачем здійснити поховання самостійно через поважні причини (п.7,8 договору).

Істотними умовами договору сторони визначили вчасний догляд, тобто забезпечення відчужувача харчуванням, одягом, лікарськими засобами та довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Зміст договору довічного утримання, укладений сторонами, свідчить, що вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) сторонами у договорі не визначена.

Відповідно до ч.2 ст.749 ЦК України, яка передбачає обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду, спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Судом встановлено, що позивач є людиною похилого віку, часто хворіє та потребує постійного стороннього догляду, перенесла операцію правого ока.

Як на підстави позову, позивач посилалась, зокрема на те, що відповідач з липня 2016 року не відвідує її, не забезпечує продуктами харчування і доглядом, лікарськими засобами, не повністю оплачує комунальні послуги.

На підтвердження виконання умов договору довічного утримання, відповідач надала квитанції та копії розрахункових книжок, якими підтверджується оплата комунальних послуг, абонентської плати за телефон в період з травня 2016 року по листопад 2016 року.

Встановлено, що відповідач забезпечила діагностику та консультацію позивача у лікаря, оплатила вказані послуги (а.с.31). При діагностуванні у позивача була виявлена висока ускладнена міопія обох очей, ускладнена катаракта обох очей та цукровий діабет (а.с.30).

В період з 29 червня 2016 року по 04 липня 2016 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у Кіровоградській міській лікарні ШМД, де їй було проведено операцію правого ока.

Витратні матеріали на суму 7 650 грн., як підтверджується розрахунковою квитанцією, оплатила відповідач і вказане не заперечується позивачем (а.с.31).

Разом з тим, як пояснила в судовому засіданні апеляційної інстанції позивач, після того, як її 04 липня 2017 року виписали з лікарні, відповідач перестала її відвідувати, не приносила продукти харчування, не надавала їй ліки від цукрового діабету. У зв'язку з тим, що її покинули після операції без догляду та допомоги, між нею та відповідачем виник конфлікт, через що вона бажає розірвати договір довічного утримання, оскільки не досягнуто мети, заради якої цей договір нею укладався.

Обставини про те, що дійсно в липні 2016 року відповідач залишила позивача та з членами своєї сім'ї поїхала в Молдову, звідки повернулася у вересні 2016 року, не купувала ліки, оскільки була відсутня у місті, підтвердили допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 - батьки відповідача.

Ту обставину, що після проведеної операції ока позивач залишилась без догляду, без необхідних ліків, що відповідач не приходила та не здійснювала догляд, підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які також пояснили, що у зв язку з цим вони допомагали ОСОБА_3 готувати їжу, купували ліки.

Як свідчить виписка-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 5383 офтальмологічного відділення Кіровоградської міської лікарні ШМД, при виписці ОСОБА_3 було рекомендовано приймання ліків (а.с.30).

Докази того, що після виписки позивача з лікарні відповідач належно виконувала умови договору довічного утримання, а саме надавала необхідні лікарські засоби, здійснювала догляд за позивачем, надавала їй продукти харчування, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції відповідачем не надано.

За таких обставин доводи позивача та висновок суду першої інстанції про те, що відповідач з липня 2016 року умови договору довічного утримання належним чином не виконувала, є обґрунтованим.

З урахуванням віку та стану здоров'я позивача, наявності у неї потреби у догляді і необхідній допомозі, періодичне відвідування і надання допомоги, а потім залишення її у липні-серпні 2016 року без догляду, як встановлено судом, не можна визнати належним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором довічного утримання по догляду та наданні необхідної допомоги, оскільки такий догляд за своєю суттю передбачає забезпечення необхідних умов соціального, медичного та побутового рівня відчужувача, чого відповідач, як правильно встановив суд першої інстанції, не забезпечувала позивачці.

Ухвалюючи рішення про розірвання укладеного сторонами договору довічного утримання, суд першої інстанції правильно виходив із встановленого факту невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за цим договором, що тягне розірвання договору та повернення майна, переданого за ним.

Наданий представником відповідача акт від 19 січня 2017 року про те, що позивач не відкриває двері, не бере продукти та гроші, у зв'язку з чим відповідач не може виконувати свої зобов'язання за договором довічного утримання, не спростовує висновків суду першої інстанції та доводів позивача , оскільки вказаний акт було складено після подачі позову (а.с.32).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для розірвання договору довічного утримання є достатньо обґрунтованим, таким, що ґрунтується на засадах справедливості та розумності. Наведені в апеляційній скарзі доводи його не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і не дають підстав для скасування правильного і обґрунтованого рішення.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і цивільного процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

О.І.Чельник