Справа № 522/3282/17-ц
Провадження № 2/522/6034/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.

при секретарі - Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, накладення стягнення на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, після уточнення вимог, просить визнати недійсним договір дарування ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за номером 4436 від 19.12.2016р.; визнати недійсним договір дарування ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, пос відчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за номером 4435 від 19.12.2016р.; визнати недійсним договір дарування ? частини зупиночного місця АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 19.12.2016р. за номером 4437; визнати недійсним договір дарування ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалія І.В. від 15.02.2017р. за номером 60; накласти стягнення на спадкове майно прийняте ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ОСОБА_1 за договором позики від 10.04.2015 року в розмірі 6 527 500 грн., що на момент подачі даного позову згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 250 000 долларів США, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на: ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна 813 183,50 грн.; ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна 3 569 948 грн.; ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна 447 583,25 грн.; ? частини зупиночного місця АДРЕСА_3 вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна 115 000,000 грн.

При цьому позивач посилається на те, що ОСОБА_1, відповідно до договору позики від 10.04.2015 року передав ОСОБА_7 на строк до 10.04.2016 року грошові кошти в сумі 5 860 000 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 250 000 доларів США, що підтверджується розпискою позичальника від 10.04.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник - ОСОБА_7 помер,однак грошові кошти, що були запозиченні, позичальник позивачеві не повернув.

Про смерть ОСОБА_7 та відкриття спадщини ОСОБА_1 дізнався від дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в телефонній розмові 11.04.2016 р.

Після цього, позивач звернувся до Першої Одеської нотаріальної контори з вимогами до спадкоємців померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 за місцем постійного та останнього проживання ОСОБА_7

Також позивач звернувся до дружини померлого - ОСОБА_8 із листом-вимогою, в якому просив задовольнити його кредиторські вимоги та сплатити заборгованість у розмірі 6 360 000 грн., що станом на момент пред'явлення вимоги було еквівалентно 250 000 доларів США, в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_8 у спадщину від померлого ОСОБА_7 шляхом одноразової виплати.

В листі-відповіді на претензію позивача ОСОБА_8 повідомила, що на момент одержання вимоги нею вже було задоволено вимоги кредиторів на загальну суму 340 000 доларів США, в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06.01.2017 року.

Також позивач звернувся до доньки померлого - ОСОБА_2 із листом-вимогою, в якому просив задовольнити його кредиторські вимоги та сплатити заборгованість у розмірі 6 360 000 грн., що станом на момент пред'явлення вимоги було еквівалентно 250 000 доларів США, в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_2 у спадщину від померлого ОСОБА_7 шляхом одноразової виплати.

Проте, вказана вимога була залишена ОСОБА_2 без задоволення, на момент звернення до суду з даним позовом грошові кошти в сумі еквівалентній 250 000 дол. США ОСОБА_2 позивачеві не повернула.

03.02.2017 р. з даних державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що 19.12.2016 р. ОСОБА_2 оформила договори дарування одержаного нею у спадщину після смерті ОСОБА_7 нерухомого майна, а саме: ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за номером 4436 від 19.12.2016р.; ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за номером 4435 від 19.12.2016р.; ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалія І.В. від 15.02.2017р. за номером 60; ? частини зупиночного місця АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 19.12.2016р. на користь свого чоловіка - ОСОБА_3.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 знала про те, що на момент смерті в її батька були непогашенні боргові зобов'язання перед Позивачем, останній звертався до неї та до нотаріуса, в якого було відкрито спадкову справу, з вимогами погасити наявну заборгованість померлого ОСОБА_7 за рахунок отриманого у спадщину майна, а значить, укладаючи спірні договори ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 не мали намірів створити правові наслідки правочинів, які уклали, а тому вказані договори дарування підлягають визнання недійсними, оскільки містять в собі ознаки фіктивності та були укладені з метою ухилення ОСОБА_2 від сплати боргів Позивачу.

Крім того, позивач вважає, що на підставі положень ст. 1282 ЦК України на спадкове майно прийняте ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ОСОБА_1 за договором позики від 10.04.2015 року підлягає накладення стягнення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, викликаний, надав заяву, якою вимоги підтримав, просив задовольнити повністю, слухати справу за його відсутності. Не заперечив проти заочного розгляду справи у разі не явки відповідача.

Відповідачі про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином на підставі положень ч.8 ст. 76 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомили, заяви про слухання справи у їх відсутності до суду не надходило, заяву про відкладення справи до суду також не надавалося.

Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів, враховуючи відсутність заперечень позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно у відповідності до правил ст. ст. 169, 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до договору позики від 10.04.2015 року передав ОСОБА_7 на строк до 10.04.2016 року грошові кошти в сумі 5 860 000 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 250 000 доларів США, що підтверджується розпискою позичальника від 10.04.2015 року. Сума боргу яку зобов'язався повернути боржник вказана як 250000,00 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник - ОСОБА_7 помер,однак грошові кошти, що були запозиченні, позичальник позивачеві не повернув.

Про смерть ОСОБА_7 та відкриття спадщини ОСОБА_1 дізнався від дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в телефонній розмові 11.04.2016 р.

Після того, як позивач дізнався від дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_8 про смерть боржника, ОСОБА_1 звернувся до Першої Одеської нотаріальної контори з вимогами до спадкоємців померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 за місцем постійного та останнього проживання ОСОБА_7

Також 03.06.2016 року позивач звернувся до дружини померлого - ОСОБА_8 із листом-вимогою, в якому просив задовольнити його кредиторські вимоги та сплатити заборгованість у розмірі 6 360 000 грн., що станом на момент пред'явлення вимоги було еквівалентно 250 000 доларів США, в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_8 у спадщину від померлого ОСОБА_7 шляхом одноразової виплати до 13.06.2016 року.

В листі-відповіді на претензію позивача ОСОБА_8 повідомила, що на момент одержання вимоги нею вже було задоволено вимоги кредиторів на загальну суму 340 000 доларів США, в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06.01.2017 року.

Також 03.06.2016 року позивач звернувся до доньки померлого - ОСОБА_2 із листом-вимогою, в якому просив задовольнити його кредиторські вимоги та сплатити заборгованість у розмірі 6 360 000 грн., що станом на момент пред'явлення вимоги було еквівалентно 250 000 доларів США, в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_2 у спадщину від померлого ОСОБА_7 шляхом одноразової виплати в строк до 13.06.2016 року.

Судом встановлено, що вказана вимога була залишена ОСОБА_2 без задоволення.

Судом встановлено, що 03.02.2017 р. з даних державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що 19.12.2016 р. ОСОБА_2 оформила договори дарування одержаного нею у спадщину після смерті ОСОБА_7 нерухомого майна, а саме: ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за номером 4436 від 19.12.2016р.; ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за номером 4435 від 19.12.2016р.; ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалія І.В. від 15.02.2017р. за номером 60; ? частини зупиночного місця АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 19.12.2016р. на користь свого чоловіка - ОСОБА_3.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до статті 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч. 1, 2 ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним

Суд знаходить, що фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у ч. 5 ст. 203 ЦК України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний.

При цьому, чинним законодавством не передбачено обмежень звертатися до суду з позовами про визнання правочинів фіктивними для інших заінтересованих осіб.

Суд знаходить, що ОСОБА_2 відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно своєму чоловіку знала про те, що на момент смерті в її батька були непогашенні боргові зобов'язання перед Позивачем, так як останній звертався до неї та до нотаріуса, в якого було відкрито спадкову справу, з вимогами погасити наявну заборгованість померлого ОСОБА_7 за рахунок отриманого у спадщину майна, а значить, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом накладення стягнення на це нерухоме майно.

При цьому суд знаходить, що спірні договори дарування нерухомого майна уклали сторони, які є близькими родичами, тобто сторони договорів не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами, а дії сторін договорів направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про накладення стягнення на майно, так як дарувальник продовжив фактично володіти та користуватися подарованим майном.

Таким чином, суд вважає встановленим, що укладаючи спірні договори ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 не мали намірів створити правові наслідки правочинів, які уклали тобто передачу майна в дар, а тому вказані договори дарування підлягають визнання недійсними, оскільки містять в собі ознаки фіктивності та були укладені з метою ухилення ОСОБА_2 від сплати боргів Позивачу.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1873цс16 від 19.10.2016 року.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Суд знаходить, що наявність відмови ОСОБА_2, як спадкоємця боржника ОСОБА_7, від здійснення одноразового платежу на вимогу кредитора ОСОБА_1 надає права останньому просити суд накласти стягнення на майно, яке було передано ОСОБА_2 в натурі.

Таким чином, суд робить висновок про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 і задовольняє їх повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 234, 1268, 1270, 1282 ЦК України, ст.ст. 213-215, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за номером 4436 від 19.12.2016р.

Визнати недійсним договір дарування ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за номером 4435 від 19.12.2016р.

Визнати недійсним договір дарування ? частини зупиночного місця АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 19.12.2016р. за номером 4437.

Визнати недійсним договір дарування ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалія І.В. від 15.02.2017р. за номером 60.

Накласти стягнення на спадкове майно прийняте ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ОСОБА_1 за договором позики від 10.04.2015 року в розмірі 6 527 500 грн., що на момент подачі даного позову згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 250 000 долларів США, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на: ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна 813 183,50 грн.; ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна 3 569 948 грн.; ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна 447 583,25 грн.; ? частини зупиночного місця АДРЕСА_3 вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна 115 000,000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

21.07.2017