Справа № 362/1033/17
Провадження № 4-с/362/42/17
У Х В А Л А

Іменем України

08.06.2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Грибанової Ю.Л.,

з участю секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області скаргу представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2, заінтересована особа: старший державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві,-

в с т а н о в и в:

Представник стягувача ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, просить визнати рішення незаконним та скасувати постанову старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_3 від 29.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві; зобовязати Васильківський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області усунути порушення та відновити виконавче провадження для проведення виконавчих дій в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги зазначає, що Васильківським міськрайонним судом Київської області 04.08.2015 року було видано виконавчий лист № 2/362/1024 на виконання рішення від 16.06.2015 року цього ж суду в справі № 362/862/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 5796,11 грн. та судових витрат, який був поданий на виконання до Васильківскього міськрайонного відділу ДВС.

По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № 49103883, однак стягнення коштів з боржника здійснено не було, а тому 06.07.2016 року представник стягувача звернувся до начальника відділу зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, за результатами розгляду якої отримав відповідь про те, що державним виконавцем проводяться всі необхідні дії для повного та реального виконання рішення суду.

03.02.2017 року представник стягувача звернувся до старшого державного виконання ОСОБА_3 з вимогою про надання матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення, на що отримав відмову, мотивовану тим, що виконавче провадження знаходиться в архіві.

20.02.2017 року на адресу заявника надійшов супровідний лист разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві, датований 29.12.2016 року.

Вважаючи дії державного виконавця ВДВС по винесенню оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документу стягувачу незаконними, протиправними та передчасними, заявник звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі..

Представник Васильківського міськрайонного ВДВС Головного ТУЮ у Київській області старший державний виконавець Очеретяна І.О. в судовому засіданні заперечувала щодо вимог скарги, стверджуючи про вжиття всіх необхідних дій для розшуку майна боржника і виконання рішення суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, прийшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями вимог ст. ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (надалі Закон).

Судом встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 362/862/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2015 року позов задоволено частково; з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму боргу в розмірі 5796,11 грн та 243,60 грн. у відшкодування судових витрат.

04.08.2015 року на виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 362/862/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 5796,11 грн. та 243,60 грн. судових витрат.

В подальшому за заявою ОСОБА_5 на підставі вищевказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 49103883.

29.12.2016 року постановою старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37, ст.. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» вищевказаний виконавчий лист № 2/362/1024 було повернуто стягувачу в звязку з тим, що у результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що майно, яке підлягає опису та реалізації у боржника не виявлено, автотранспорт відсутній, доходи виявити не вдалося за відсутністю ідентифікаційного номера боржника, іншого майна та доходів не розшукано.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 5.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Положеннями ч.1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Отже , державний виконаввець має безліч заходів щодо належного виконання рішення суду.

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", на яку посилався державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови, виконавчий документ повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зі змісту п. 2 оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2016 року постановлено направити копію даної постанов стягувачу.

Однак, як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, оскаржувану постанову було направлено стягувачу зі значним порушенням встановлених строків.

Вирішуючи скаргу по суті, суд враховує факт того, що представником Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в обґрунтування заперечень щодо вимог скарги надано суду витяг з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта.

Проте, вищевказана інформаційна довідка сформована на день розгляду справи в суді, тобто 08.06.2017 року, а тому не має в собі доказового змісту щодо відсутності майна боржника на момент винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стугувачеві від 19.12.2016 року.

Крім того, суд враховує те, що старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 в обґрунтування заперечень щодо скарги не надано суду жодного іншого належного та допустимого доказу щодо вжиття заходів щодо розшуку боржника та його майна, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити обставини та підстави повернення виконавчого документу.

При цьому, суд враховує також, що рішення суду залишається не виконаним, що є порушенням ст. 124 Конституції України.

Таким чином, заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що державним виконавцем, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», не в повному обсязі вжито заходів розшуку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, постанова про повернення виконавчого документа є передчасною, не відповідає вимогам закону, направлена з порушення строків, а тому підлягає скасуванню.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Аналізуючи наведені вище факти та встановлені судом під час розгляду скарги обставини, дослідивши надані документи на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дій старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, а тому скарга в цій частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Однак, враховуючи, що в силу вимог ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» - якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця, тому суд вважає необхідним відмовити в цій частині скарги.

На підставі наведеного, Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції про проведення виконавчих дій, керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, с у д, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2016 року.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Грибанова Ю.Л.