Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ІваненкоЮ.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Шанс», ОСОБА_5, третя особа - Знам'янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Подільський відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомістю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

27 березня 2016 року їй стало відомо про те, що у грудні 2015 року ВДВС Знамянського МУЮ наклав арешт та заборону на відчуження належного їй житлового будинку, що зареєстровано в реєстрі речових прав під номером 12448070. Арешт та заборона відчуження вищезазначеного будинку вчинені у порядку виконання судового наказу № 2н-430109, виданого 17 серпня 2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з кредитної спілки «Шанс» боргу у сумі 23 300 грн 36 коп. на користь ОСОБА_5 за договором від 24 жовтня 2008 року № 00000702/08 про залучення внеску, який вона уклала з кредитною спілкою «Шанс».

Позивач зазначала, що арешт на належний їй будинок є безпідставним, оскільки вона не несе відповідальності за борги кредитної спілки «Шанс», а тому ОСОБА_4 просила усунути перешкоди в її праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1, скасувати арешт та заборону відчуження вказаного житлового будинку.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2017 року, у задоволенні позовуОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та, встановивши, що позивач ОСОБА_4 не є власником житлового будинку АДРЕСА_1, на який у порядку виконавчого провадження накладено арешт та заборона на його відчуження, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком, скасування арешту та заборони на його відчуження.

Наведені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_4 є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко

Колегія суддів: