провадження №2/279/20/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2017 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

за участю секретаря Комарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,територіальної громади м. Коростеня в особі виконкому Коростенської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Левківської Галини Сергіївни, третя особа - Управління Держземагенства в Коростенському районі Житомирської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно побудованих споруд (будівель), про визнання договору купівлі-продажу недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідачів ОСОБА_2, територіальної громади міста Коростеня в особі виконкому Коростенської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Левківської Галини Сергіївни, третя особа - Управління Держземагенства в Коростенському районі Житомирської області, в якому, уточнивши свій позов, просив:

- визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 11.06.2015 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Левківською Г.С. недійсним;

- зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в доступі щодо користування ним як власником житлового будинку АДРЕСА_1 земельною ділянкою шляхом знесення побудованих будівель (споруд) по АДРЕСА_2 а саме : сараю зазначеного на генеральному плані літерою «б» і гаражу, які належать ОСОБА_2 та звільнити земельну ділянку від фундаменту і будівельних матеріалів;

- привести ОСОБА_2 земельну ділянку, що розташована біля житлового будинку АДРЕСА_2 у попередній стан, з облаштуванням проходу шириною 1,5 метра та довжиною 33,5 метрів між вулицею Шатрищанською та домоволодінням по АДРЕСА_1;

- зобов'язати виконком Коростенської міської ради скасувати рішення №258 від 24.09.1997 року про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 в розмірі 0,0351 ОСОБА_2 та провести роботи з організації проходу по зазначеній ділянці до земельної ділянки по АДРЕСА_1

- зобов'язати приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу внести судове рішення про визнання договору купівлі-продажу недійсним до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сусідка ОСОБА_2 самовільно збудувала сарай та гараж на земельній ділянці загального користування , яка була відведена для проходу до житлового будинку АДРЕСА_1, власником якого є позивач . 24.09.1997 року виконкомом Коростенської міської ради прийнято рішення №258 про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 в розмірі 0,0351 ОСОБА_2

11.06.2015 року приватним нотаріусом Левківською Г.С. було посвідчено договір купівлі-продажу частини будинку АДРЕСА_2, в якому не вказано відомостей про земельну ділянку, не зазначено кадастровий номер. Таким чином, позивач вважає, що вказаний договір купівлі-продажу є недійсний і порушує його права та інтереси.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 підтримали викладені вимоги, просять їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 проти позову заперечують, стверджують, що ОСОБА_1 придбав будинок АДРЕСА_1 на час укладання договору купівлі-продажу будівлі вже були збудовані.

Територіальна громада міста Коростеня про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, представник в судове засідання не з'явився, щодо рішення покладається на розсуд суду. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Приватний нотаріус Левківська Г.С. надала письмові заперечення проти позову, просила розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи ОСОБА_8 надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.43).

Суд відмовляє в задоволенні вказаного позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 є власником 48/100 частин будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 є власником інших 52/100 частин вказаного будинку №32 на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2015 року укладеного між нею та ОСОБА_3 Тобто,сторони є суміжними землекористувачами.

Відповідно до ст.ст.4,60 ЦПК України судом здійснюється захист порушеного права. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Конституція України (ст.41),ст.ст. 317,319,391 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право приватної власності є непорушним.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються згідно з ч.3ст.152 ЗК України шляхом : визнання прав; відновлення прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Землекористувачі зобов'язані , зокрема, дотримуватися правил добросусідства (ст.96 ЗК України).

Згідно роз'яснень викладених у п.п.7,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року вбачається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що з 01.01.2002 року відповідно до ст. 125 ЗК України користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), а з 02.05.2009 року у відповідності із Законом України від 05.03.2009 року №1066-У1 право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (п.7розд.Х «Перехідні положення» ЗК України), одержані ними до 01.01.2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Судом встановлено , що рішенням виконкому Коростенської міської ради №258 від 24.09.1997 року земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2 , куди включено і спірний прохід(а.с.48). Державний акт на право власності на земельну ділянку не виданий.

ОСОБА_1 придбав будинок АДРЕСА_1 07.09.2005 року (а.с.10), без вказаного спірного проходу та без зазначення розміру земельної ділянки, на якій розташований будинок.

ОСОБА_3 належним чином прийнявши спадщину на 52/100 частини будинку АДРЕСА_2 уклала договір купівлі-продажу вказаної частини домоволодіння 11 червня 2015 року.

При посвідченні вказаного договору нотаріусом зазначено загальну та житлову площі житлового будинку в цілому, а також перелік надвірних будівель, які до нього примикають та вказані в технічному паспорті.

Згідно довідки Управління Держземагенства у Коростенському районі зазначено , що земельна ділянка , на якій розміщений вказаний житловий будинок не є приватизованою.

Перелік об'єктів зазначений в договорі відноситься до всього домоволодіння, а не лише до відчужуваної частини.

Перехід права користування земельної ділянки при переході права власності на будівлю або споруди, які на ній розташовані, визначається на підставі договору.

Разом з тим, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, слід враховувати наступне.

Згідно з ч.4ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Між співвласниками будинку АДРЕСА_2 земельна ділянка не розділена пропорційно їх часток.

Відсутність проходу між будинками була погоджена з попереднім власником будинку АДРЕСА_1 і при купівлі вказаного будинку такі умови задовольняли. Позивачем не доведено за рахунок якого власника будинку АДРЕСА_2 зміщено розмір земельної ділянки ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що самочинним будівництвом відповідачкою ОСОБА_2 сараю та гаражу порушено його право власності, тому вимога про знесення самовільно побудованих споруд є безпідставною.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на позивача покладено обов'язок доведення обставин щодо існування перешкод у користуванні його власністю та обмежень щодо надання безперешкодного проходу.

У відповідності до ст.655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із роз'ясненнями постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до вимог ст.16 ЦПК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту своїх прав визнання договору купівлі-продажу недійсним, позивач в силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Статтею 203 ЦК України передбачено вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1,2,3,5 і 6 ст.203 ЦК України.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

Оскільки позивачем не надано суду доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, то в задоволенні їх суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 377 Цивільного кодексу України , ст. 120 Земельного Кодексу України - суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,територіальної громади м. Коростеня в особі виконкому Коростенської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Левківської Галини Сергіївни, третя особа - Управління Держземагенства в Коростенському районі Житомирської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно побудованих споруд (будівель), про визнання договору купівлі-продажу недійсним , відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів після його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Коваленко В.П.