Провадження № 2/161/195/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат повязаних із наданням правової допомоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 278244,23 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також витрати, що повязані із наданням правової допомоги в розмірі 5500 грн., а всього на загальну суму 303744,23 грн.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18.11.2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області Мукана І.Я. задоволено. Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_1 задоволено частково.Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що в прямому причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали у вигляді пошкодження належного ОСОБА_2 транспортного засобу, заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, стало порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху. Закрито провадження щодо потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. Вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 скасовано та направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

25.11.2016 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надіслана апеляційним судом до Луцького міськрайонного суду для розгляду.

В ході судового розгляду ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 49500,00 грн., з ОСОБА_3 стягнути суму 230334,83 грн. за завдану матеріальну шкоду та суму в розмірі 25000,00 грн. за завдану моральну шкоду. Крім того, просив суд стягнути з відповідачів понесені витрати на правову допомогу та витрати за проведення експертизи.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточненні позовні вимоги. Просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд прийшов до наступного до висновку.

Судом встановлено, що 24.01.2015 року, близько 23 год. 40 хв., ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo» моделі «Lanos», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Карпенка-Карого зі швидкістю не меншою ніж 104.2-123.5 км/год., в напрямку пр. Соборності зі сторони вул. Рівненської в м. Луцьку, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, проігнорувавши положення правил дорожнього руху та перетнувши роздільну смугу руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Renault» моделі «Trafic», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №105 від 30.01.2015 року, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров'я та пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic» ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 142 від 11.02.2015 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат повязаних із наданням правової допомоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 278244,23 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також витрати, що повязані із наданням правової допомоги в розмірі 5500 грн., а всього на загальну суму 303744,23 грн.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18.11.2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області Мукана І.Я. задоволено. Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_1 задоволено частково. Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що в прямому причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали у вигляді пошкодження належного ОСОБА_2 транспортного засобу, заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, стало порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху. Закрито провадження щодо потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. Вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 скасовано та направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2014 року між ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_4 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2983255 з строком дії з 11.06.2014 року по 10.06.2015 року, згідно якого, забезпеченим транспортним засобом згідно полісу є Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 44).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно ст. 979 ч. 1 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Крім того, у відповідності до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2983255 від 11.06.2014 року визначено, що сума страхового відшкодування становить 50000,00 грн., розмір франшизи - 500,00 грн. ( а.с. 44).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий МТСБУ) відповідну заяву.

До заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоровя щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо- транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення.

П. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що 04.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про виплату йому страхового відшкодування (а.с. 45).

Однак, відповідач ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відмовив ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, що підтверджується письмовим повідомленням від 19.01.2017 року за № 27-ю (а.с. 101).

Згідно висновку № 8352 року від 09.06.2017 року судової авто товарознавчої експертизи, ринкова вартість неушкодженого пасажирського легкового автомобіля марки «Renault Trafic», кузов № НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_2, на дату проведення експертизи, складає 279844,83 грн. Згідно курсу валют НБУ 1:26,270953, складає 10652,25 доларів США. Вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля «Renault Trafic», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, на дату проведення експертизи складає 346355,79 грн. Згідно курсу валют НБУ 1:26,270953, вартість складає 13184,00 доларів США. Вартість матеріального збитку (У) нанесеного власнику пасажирського легкового автомобіля марки «Renault Trafic», кузов № НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_2, який пошкоджений внаслідок ДТП, яка мала місце 24.01.2015 року, на дату проведення експертизи, складає 10652,25 доларів США. Досліджуваний автомобіль з технічної точки зору, відновлювати економічно недоцільно (а.с. 121- 141).

Отже, вартість завданої відповідачем ОСОБА_3 майнової шкоди позивачу становить 230334,83 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню майнова шкода, яку слід стягнути з відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 49500,00 грн., так як на підставі заяви про страхове відшкодування від 04.04.2016 року, останнім дане страхове відшкодування не виплачено позивачу.

Крім того, враховуючи, що з вини відповідача заподіяно шкоду позивачу та враховуючи докази по справі, суд знаходить позовні вимоги про відшкодування відповідачем ОСОБА_3 майнової шкоди підставними, а тому позов в частині стягнення з останнього 230334,83 грн. (279844,83 грн. (вартість матеріального збитку) 49500,00 грн. (сума страхового відшкодування за мінусом франшизи 500,00 грн.) = 230334,83 грн.) за завдану майнову шкоду підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до усталеної судової практики під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заподіяна позивачеві моральна шкода повинна бути відшкодована грошовими коштами в сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2, як позивачем по справі, не сплачувався судовий збір, цивільний позов останнього в кримінальному провадженні направлений апеляційним судом Волинської області згідно ухвали суду 18.11.2016 року для розгляду до Луцького міськрайонного суду, тому судовий збір стягується судом з відповідачів в дохід держави.

Отже, відповідно до розміру задоволених вимог, підлягає стягненню з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., з ОСОБА_3 в розмірі 2313,35 грн.

Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем понесені витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 8352, складеної від 09.06.2017 року Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз у розмірі 2476,00 грн., отже стягненню з відповідачів підлягає сума по 1238,00 грн. з кожного.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З довідки-розрахунку розміру витрат на правову допомогу від 05.09.2017 року за договором про надання правової допомоги від 19 листопада 2016 року, укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_1, останнім надано наступні послуги: складання позовної заяви з додатками та направлення її до суду, яка тривала 3 години, на складання заяви про збільшення позовних вимог затрачено 3 години, на ознайомлення в суді з матеріалами справи затрачено 1 година, на надання правової допомоги в суді затрачено 2 години.

З квитанції до прибуткового касового ордера від 19.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 згідно умов укладено з адвокатом ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги сплачено 5500,00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5500,00 грн., суд враховує, чи була надана позивачу правова допомога в необхідному для такої оплати обсязі (час знаходження в судових засіданнях, час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та час ознайомлення з матеріалами справи в суді), чи не перевищує ця плата граничні розміри компенсації таких витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», 06.12.2016 року внесено зміни до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, згідно якого розмір компенсації витрат на правову допомогу, який не може перевищувати 40 відсотків обраховується від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, копіювання документів).

В розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, надану адвокатом ОСОБА_1 про кількість робочого часу, затраченого у зв'язку з веденням даної справи вказано, що ним було затрачено на вказану справу 9 годин робочого часу, що становить за його розрахунками 5500,00 грн. Однак, зазначений адвокатом в розрахунку затрачений час та розмір витрат, повязаних з наданням правової допомоги підлягає зменшенню.

Так, час застрачений адвокатом ОСОБА_1 на складання позовної заяви вказаний 3 год., однак враховуючи складність справи, суд вважає, що даний час підлягає зменшенню до 2 годин.

При цьому, суд враховує, що позовна заява складена адвокатом ОСОБА_15 14.04.2015 року, тому розмір компенсації витрат на правову допомогу, який не може перевищувати 40 відсотків повинен обраховуватись в розмірі встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, та який у квітні 2016 року становив - 1218 грн.

Отже, сума витрат повязаних з складанням позовної заяви складає 974,40 грн. (1218 грн. х 40 %х 2 год).

Також, в ході судового розгляду представником позивача ОСОБА_1 було подано заяву про збільшення позовних вимог, яка за своєю суттю не є складною і не потребує вивчення законодавства щодо цього спору та значних часових затрат, що на думку суду не перевищує 1 години.

З матеріалів справи вбачається, що час в судових засіданнях, в яких брав участь представник позивача ОСОБА_1 становить не менше 2 годин, тому суд погоджується з вказаним в розрахунку часом участі в судових засідання у даній справі.

Крім того, в матеріалах справи є наявні докази, які підтверджують інші вчинені адвокатом дії на виконання договору про надання правової допомоги, зокрема ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 35, 146), тому суд погоджується з вказаною тривалістю затраченого часу, що становить 1 година.

А тому з врахуванням наведених обставин справи, суд приходить до висновку, що адвокатом на надання правової допомоги ОСОБА_2 було фактично затрачено загалом 6 години робочого часу. Таким чином, відповідно розмір витрат на цю допомогу, який підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача становитиме 3534,40 грн. (1218 грн. х 40 %х 2 год + 1600 грн. х 40 % х 4 год.), по 1767,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 84, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1194 Цивільного Кодексу України,суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 49500 (сорок девять тисяч пятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму 230334 (двісті тридцять тисяч триста тридцять чотири) гривні 83 копійки за завдану матеріальну шкоду, суму в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень за завдану моральну шкоду.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь держави суму в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму в розмірі 2313 (шістсот сорок) гривень 35 копійок судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2476 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) гривень витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, тобто по 1238 (одній тисячі двісті тридцять вісім) гривень з кожного та 3534 (три тисячі пятсот тридцять чотири) гривень 40 копійок витрат на правову допомогу, тобто по 1767 (одній тисячі сімсот шістдесят сім) гривень 20 копійок з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк