АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4440/17 Головуючий 1 інст. - Іванова І.В.
Справа № 639/53/17-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» серпня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області та просив визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 32105, державний номер НОМЕР_1 та зняти з нього арешт.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року позов ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати.

При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що в його позовній заяві зазначено ціну позову та в прохальній частині він просив визнати за ним право власності на автомобіль та зняти з нього арешт, тобто його позов відповідав вимогам чинного процесуального законодавства.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 13 квітня 2017 року.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області. В обґрунтування позову посилався на те, що 07 лютого 2013 року він придбав зазначений автомобіль у ОСОБА_2 за довіреністю в порядку переоформлення. 03 серпня 2016 року автомобіль було викрадено та поліція повідомила йому, що цей автомобіль знаходиться в розшуку і на нього накладено арешт, а першим власником є ОСОБА_3 Зазначив, що на момент купівлі-продажу автомобіля арешту не було, тому що нотаріус не оформив би договір.

Просив визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 32105, державний номер НОМЕР_1 та зняти з нього арешт.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. В ухвалі зазначено, що позов не містить змісту позовних вимог, а тому неможливо визначитися з характером позовних вимог (майновий чи не майновий).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 119, 120 ЦПК України передбачено вимоги, які пред'являються до форми та змісту позовної заяви.

Із змісту статті 119 ЦПК України вбачається, що позивач у своїй заяві має зазначити предмет позову, тобто той спосіб захисту права, який він просить суд застосувати до відповідача.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 зазначив предмет позову, а саме просив визнати за ним право власності на автомобіль та зняти з нього арешт.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо того, що ОСОБА_1 не визначився з характером позовних вимог є помилковим.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до статті 130 ЦПК України судом проводиться попереднє судове засідання, на якому уточнюються позовні вимоги, вирішується питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та відповідно до частини 1 статті 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагають положення частини 4 статті 10 ЦПК України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи після подання ОСОБА_1 позовної заяви ухвалою від 10 січня 2017 року суд першої інстанції відкрив провадження у справі та без проведення попереднього судового засідання, не вирішивши питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, не уточнивши позовні вимоги, передчасно постановив ухвалу про залишення позову без розгляду.

Оскільки судом порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, судова колегія вважає за необхідне ухвалу - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч. 2 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 311, п.2 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії