пр. № 6/759/6/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2011 року постановлено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1100 грн., щомісяця, починаючи з 01 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили і на його виконання стягувачу 14.06.2011р. видано виконавчий лист №2-4688/11.

Представник боржника ОСОБА_2 в жовтні 2014 року звернувся до суду із заявою про визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог заяви послався на те, що його довіритель постійно ніс витрати на утримання дочки, що значно перевищують визначені аліментні зобов'язання, а з укладенням зі стягувачем договору про участь у вихованні та утриманні дитини, дочка з 31.08.2013 року постійно проживає разом з ним і перебуває на його повному утриманні, а тому вважав, що підстав для стягнення аліментів не має.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в заяві та письмових поясненнях до неї.

ОСОБА_4 просила в задоволенні вимог заяви відмовити, за безпідставністю, і заявила, що заявник фактично ухиляється від виконання аліментних зобов'язань.

Вислухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на наступне.

Так, рішенням суду, як це наведено вище, на заявника покладено обов'язок зі сплати аліментів на утримання дитини у визначеній сумі.

Такий обов'язок, відповідно до приписів ст. 14 ЦПК України, є безумовним.

Тому, в супереч доводам заявника, на виконання рішення не впливає зміна місця проживання дитини, участь батьків в додаткових витратах на дитину, перебування дитини в спеціальному навчальному закладі, тощо. Батьків від обов'язків утримання дитини може бути звільнено лише у виключних випадках та за підстав, визначених сімейним законодавством.

Разом з тим, рішення суду не позбавляє сторони врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам СК України, інших законів та моральним засадам суспільства (ст. 9 СК України).

Скориставшись таким правом, сторони уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини, визначення тимчасового проживання дитини, що був нотаріально посвідчений 31.08.2013р.

За договором, сторони, разом з іншим, прийшли до згоди, що на час дії договору, тобто з 31.08.2013р. по 18.02.2015р., дитина буде перебувати на повному утриманні батька.

Доводи стягувача про недійсність договору не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Напроти заявником надані відповідні документи на підтвердження витрат з утримання дитини в означений договором період.

Оскільки, рішенням суду чітко визначене цільове призначення аліментів, а саме на утримання дитини, і дитина в період з 31.08.2013р. по 18.02.2015р. перебувала на повному утриманні заявника, то суд погоджується, що в цей період на заявника не може бути покладено обов'язки боржника за цим рішенням, у зв'язку з його виконанням в добровільному порядку.

Згідно з ч. 2, ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Вимог про стягнення безпідставно одержаного за виконавчим листом не заявлялось.

Отже, суд, на врегулювання виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів, вважає за необхідне визнати виконавчий лист №2-4688/11, що виданий за цим рішенням, таким, що не підлягає виконанню в період з 31.08.2013р. по 18.02.2015р. В задоволенні ж інших вимог заяви слід відмовити, за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209, 369 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-4688/11, виданий 14.06.2011р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, на час дії Договору про участь у вихованні та утриманні дитини, визначення місця тимчасового проживання дитини, що укладений 31.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а саме за період з 31.08.2013 року по 18.02.2015 року, включно.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий Сенько М.Ф.