АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

за участю: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 29 травня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

04 жовтня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий номер 2249.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_4 як спадкоємця ОСОБА_7 вищевказаний спадковий договір визнано недійсним.

З метою оформлення права власності на спадкове майно та отримання відповідного свідоцтва, позивач звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_8, однак у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено, оскільки спадкове

Справа №22-ц/794/770/17 Провадження №725/4830/16 Головуючий у 1 інстанції ПіхалоН.В.

Категорія 2/5 Доповідач Перепелюк І.Б.

майно, а саме квартира №9, що розташована по вул.Головна 187 в м.Чернівцях, була відчужена відповідачами, спочатку на підставі договору дарування від 01

серпня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, а в подальшому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №

21768 ОСОБА_9, що підтверджено витягом з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.10.2016 року за № 69574657, зі змісту якого убачається, що 19 листопада 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 був посвідчений договір купівлі-продажу № 21768, відповідно до якого власником вищезазначеної квартири є ОСОБА_9

Позивач просила визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_11, реєстровий № 32140 та на підставі ст.388 ЦК України витребувати у ОСОБА_1 квартиру за №9 у будинку №187 по вул.Головній м.Чернівців у власність ОСОБА_4, а також стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 29 травня 2017 року позов задоволено частково.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача про витребування майна із чужого незаконного володіння, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення в цій частині скасувати та закрити провадження у справі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення в частині задоволення вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння незаконним та необґрунтованим.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що він є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що 4 жовтня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено спадковий договір, згідно якого ОСОБА_7 відчужив квартиру за №9 у будинку №187 по вул.Головній м.Чернівців.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року вищевказаний спадковий договір за позовом ОСОБА_4 як спадкоємця ОСОБА_7 визнано недійсним.

Вищевказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_12 9 березня 2012 року склав заповіт, за умовами якого на випадок своєї смерті належну йому квартиру заповів своїй дочці ОСОБА_4

Також даним судовим рішення встановлено, що після смерті ОСОБА_12, позивач у визначений законом строк прийняла спадщину після смерті батька, про що свідчить її заява про прийняття спадщини, яка була нею подана до Першої державної нотаріальної контори 12 травня 2015 року.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак оформити свої спадкові права на вищевказану квартиру позивач позбавлена можливості, оскільки 01 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_2 на підставі договору дарування, відчужила квартиру своєму сину ОСОБА_6, що підтверджується копією договору.

В подальшому ОСОБА_6 19 листопада 2015 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 21768, відчужив спірну квартиру ОСОБА_1

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 вказувала, що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_7, після смерті якого у визначеному законом порядку прийняла спадщину, однак оформити свої спадкові права на спадкове майно, а саме квартиру, не має можливості, оскільки дана квартира була незаконно відчужена відповідачами.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції посилався на те, що порушене право позивача як спадкоємця ОСОБА_7 щодо володіння та користування спадковим майном підлягає захисту з підстав, передбачених

п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

В спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна ( ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Доводи апеляційної скарги, про те, що позовні вимоги не обгрунтовані, оскільки ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, є безпідставними та спростовуються наступним.

Частиною 1 ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, як не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

В силу ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що власник майна або спадкоємець, який прийняв у спадщину, можуть витребувати майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

При цьому права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати в добросовісного набувача це майно.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-164цс14 та від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, і згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Встановлено, що ОСОБА_4 правомірно набула право на квартиру №9, що розташована по вул.Головній 187 в м.Чернівцях.

Вищевказана квартира вибула з володіння ОСОБА_4 не з її волі, зокрема, внаслідок незаконного привласнення її ОСОБА_2, після чого остання подарувала її ОСОБА_6, який відчужив квартиру згідно договору-купівлі продажу ОСОБА_1 При цьому ОСОБА_1 не знав і не міг знати, що ОСОБА_6 не мав права відчужувати йому спірне нерухоме майно.

Таким чином, позивач має право на захист свого права шляхом задоволення віндикаційного позову та витребування майна від останнього набувача ОСОБА_1

Отже, оскільки рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, було визнано недійсним спадковий договір, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, втрачаються ті правові наслідки, які з нього випливають.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення речового права позивача та наявності підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи дійшов правильного висновку про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального, процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :