Справа № 177/1633/17
Провадження № 2-н/177/79/17
У Х В А Л А

07.09.2017

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. розглянувши матеріали заяви Надеждівського житлово-комунального підприємства про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_2 06.09.2017 звернувся до суду з зазначеною заявою та просив суд видати наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Надеждівського житлово-комунального підприємства заборгованості за отримані послуги з водопостачання за адресою провулок Дачний, 5, с. Надеждівка, Криворізького району Дніпропетровської області у розмірі 54 737,33 грн., судовий збір 800,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати; заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 4-1) заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє в прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Виходячи з положень п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті

100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника;

документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або

документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник просить стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за отримані послуги з водопостачання, однак не вказує за який саме період, що є суттєвим фактором, який впливає на наявність або відсутність спору у справі.

Також, суд дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу встановив, що заявником не надано жодного документа в підтвердження того, що ОСОБА_1 взагалі повідомлена про суму боргу, чи визнає її, а даний факт впливає на наявність або відсутність спору.

Крім того, суд вважає необхідним наголосити, що ч. 1 ст. 96 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, однак представник заявника звертається до суду з вимогою про стягнення витрат на правову допомогу, яка не входить до кола зазначених вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Оскільки із заяви та поданих документів вбачається спір про право, а доказів протилежного заявником не надано, тому в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, а заявлена заявником вимога може бути вирішена в позовному провадженні.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, розгляд якого проводиться без проведення судового засідання, без виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів, що не дає можливості боржнику в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст. 27 ЦПК України та надати заперечення, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, суд, вважає, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 100, 101, 210, 293, 294 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті заяви Надеждівського житлово-комунального підприємства про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: