Справа № 216/2150/17
Провадження № 2/216/1607/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2017 м.Кривий Ріг

Дніпропетровська область

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів ГУНП в Дніпропетровській області та Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідачів слідчій слідчого відділу Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої знищенням речового доказу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що вона є власником транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», УНІВЕРСАЛ-В, номер кузову WVGZZZ7LZ8D028305, 2007 року випуску, обєм двигуна 2461, бежевого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Автомобілем, який перебував у її власності, користувались і члени її сімї, старший син, ОСОБА_5, та чоловік, ОСОБА_6.

Її чоловік займає посаду судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 11 січня 2017 року приблизно о 17 годині їхній син, ОСОБА_5, на автомобілі приїхав до приміщення адміністративної будівлі Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, забравши з роботи свого батька, а її чоловіка, ОСОБА_6, вони попрямували додому та залишили автомобіль біля підїзду № 2 будинку № 12 по вул. Церковній у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

11 січня 2017 року о 19 годині 24 хвилин біля вказаного підїзду невстановлена особа умисно підпалила належний їй автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Під час проведення огляду місця події слідчим Криворізького ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було вилучено її автомобіль до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71.

Вона та її родина переконані в тому, що вказаний злочин було вчинено саме у звязку із професійною діяльністю чоловіка як судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, адже до скоєння цього злочину передувала низка подій, які вказують саме на це.

В той же день, 11 січня 2017 року за вказаним фактом слідчим відділом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за заявою її чоловіка, ОСОБА_6, були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 378 КК України (умисне знищення або пошкодження майна, що належить судді, народному засідателю чи присяжному або їх близьким родичам, у звязку з їх діяльністю, повязаною із здійсненням правосуддя, вчинене шляхом підпалу) та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059.

Крім того, постановою про визнання в якості речових доказів від 12 січня 2017 року слідчою СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 належний їй автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні № 0000059.

Відповідно до вказаної постанови від 12.01.2017 року речовий доказ - вищевказаний автомобіль було розміщено на зберігання на спеціальний майданчик тимчасового утримання ТЗ при Криворізькому відділенні поліції ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Першотравнева, 14.

Зважаючи на низку погроз про фізичне знищення їхньої родини та знищення їхнього майна, 12 січня 2017 року її чоловік, ОСОБА_6, звернувся до Криворізького відділу поліції з письмовою заявою-клопотанням про вжиття заходів забезпечення його безпеки та безпеки його близьких родичів і майна.

12 січня 2017 року слідча СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесла постанову, якою клопотання про вжиття заходів для забезпечення безпеки задовольнила частково.

В той же час, не погодившись із постановою слідчої ОСОБА_4 від 12.01.2017 року про часткове задоволення клопотання щодо забезпечення заходів безпеки всіх членів родини та майна, її чоловіком, ОСОБА_6, до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області була подана скарга.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/160/17 (провадження № 1-кс/216/111/17) від 23 січня 2017 року скарга її чоловіка, судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_6 була задоволена. Постанова слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.01.2017 року скасована в частині відмови у задоволенні клопотання про вжиття заходів безпеки щодо близьких родичів судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та належного їм майна. Цією ж ухвалою суд зобовязав слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 вжити передбачені законодавством України заходи безпеки щодо членів сімї судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та їхнього майна за допомогою наявних організаційно-технічних заходів, спрямованих на захист життя, здоровя, житла та майна судді і членів його сімї.

05 лютого 2017 року її автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, який було вилучено як речовий доказ на підставі постанови від 12 січня 2017 року та який знаходився на зберіганні у місці, визначеному слідчою СВ КВП ГУНП ОСОБА_4, а саме: у внутрішньому дворі на території адміністративних споруд ізолятору тимчасового тримання № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Першотравнева, 14, шляхом умисного підпалу було повністю знищено.

В протоколі огляду транспортного засобу від 16.03.2017 року зазначено характер та ступінь пошкоджень автомобіля внаслідок підпалу, а саме: згоріли передні і задні агрегати, вузли і деталі, двигун, навісне обладнання двигуна, АКПП, передня і задня підвіски, оббивки салону, передні і задні сидіння, панель приладів, всі системи автомобіля, кузов. Тобто автомобіль знищено повністю.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0000221 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Знищенням належного їй на праві приватної власності автомобіля завдано великої майнової шкоди. Постановою слідчого від 16 березня 2017 року призначено проведення авто-товарознавчого дослідження автомобіля. Відповідно до висновку експерта № Д19/03/17 від 20 березня 2017 року вартість заподіяного матеріального збитку станом на 05.02.2017 року становить 524 360 грн. (вартість автомобіля). Крім того, вартість авто-товарознавчого дослідження складає 650 грн.

Крім завдання значної матеріальної шкоди, їй також завдано й моральної шкоди, яка полягає у сильних душевних стражданнях, яких вона та її родина зазнали у звязку із знищенням автомобіля, порушенні нормальних життєвих звязків та укладів через душевні й психічні страждання, порушенні стосунків з оточуючими людьми, настання негативних наслідків, порушенням всього укладу їхнього життя та необхідністю докладати додаткових зусиль для організації життя. Моральну шкоду вона оцінює в 500 000 грн. та вважає, що вказана сума співрозмірна з глибиною та тривалістю її моральних страждань.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з Держави Україна на її користь шляхом списання Державною казначейською службою України з Державного бюджету України суми в розмірі 524 360 грн. - вартість автомобіля та 650 грн. - вартість авто-товарознавчого дослідження, а всього 525 010 грн. у рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням майна, а також 500 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі й просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про день, час і місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином, однак про причини неявки свого представника суд не повідомив. При цьому Державна казначейська служба України надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що казначейство не несе відповідальності за дії органів державної влади, виступає виключно від власного імені, самостійно відповідає за власними зобовязаннями і є окремим учасником цивільних відносин. Крім того, вважає, що казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало з ним у правовідносини й жодної шкоди позивачеві не завдало, тому відповідно до діючого законодавства казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачеві діями інших субєктів. За таких обставин вважає, що вимоги, заявлені позивачем до відповідача в особі Державної казначейської служби України, є необґрунтованими та не доведеними.

Представник відповідачів - Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки вина будь-кого із співробітників Криворізького ВП у завданні позивачеві шкоди не доведена в законному порядку, а розмір моральної шкоди значно завищений, нічим не обґрунтований та не відповідає ступеню й глибині перенесених позивачем страждань.

Третя особа на стороні відповідачів - слідчій СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, який є чоловіком позивача, пояснив, що він дійсно займає посаду судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та переконаний у тому, що вказані злочини було вчинено саме у звязку з його професіональною діяльністю. Вперше невстановленими особами умисний підпал належного його дружині автомобіля відбувся 11.01.2017 року. А вже вдруге, 05.02.2017 року шляхом умисного підпалу невстановленими особами автомобіль було знищено повністю. Знищенням належного його дружині на праві приватної власності автомобіля їхній родині завдано значної майнової та моральної шкоди.

Заслухавши пояснення позивача, її представника ОСОБА_2 та представника відповідачів ОСОБА_3, показання свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», УНІВЕРСАЛ-В, номер кузову WVGZZZ7LZ8D028305, 2007 року випуску, обєм двигуна 2461, бежевого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Також встановлено, що вказаним автомобілем користувались і члени її сімї - старший син, ОСОБА_5, та чоловік, ОСОБА_6, який займає посаду судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Із пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2017 року о 19 годині 24 хвилин біля підїзду № 2 будинку № 12 по вул. Церковній в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області невстановлена особа умисно підпалила належний позивачеві транспортний засіб - автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», УНІВЕРСАЛ-В, номер кузову WVGZZZ7LZ8D028305, 2007 року випуску, обєм двигуна 2461, бежевого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Під час проведення огляду місця події слідчим Криворізького ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було вилучено вказаний автомобіль до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71 (а.с. 6-13).

Згідно із витягом із кримінального провадження № 0000059 від 11.01.2017 року, в той же день, 11 січня 2017 року за вказаним фактом слідчим відділом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за заявою чоловіка позивача, ОСОБА_6, були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 378 КК України та розпочато досудове розслідування в указаному кримінальному провадженні (а.с. 15-16).

Відповідно до постанови про визнання в якості речових доказів від 12 січня 2017 року слідчою СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 належний позивачеві автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», УНІВЕРСАЛ-В, номер кузову WVGZZZ7LZ8D028305, 2007 року випуску, обєм двигуна 2461, бежевого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні № 0000059 (а.с. 17).

Як встановлено судом, на підставі зазначеної постанови слідчого вказаний речовий доказ - автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» було розміщено на зберігання на спеціальний майданчик тимчасового утримання ТЗ при Криворізькому відділенні поліції ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Першотравнева, 14.

12 січня 2017 року ОСОБА_6 як суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою-клопотанням про вжиття заходів забезпечення його безпеки та безпеки його близьких родичів і майна. 12 січня 2017 року слідча СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесла постанову, якою клопотання про вжиття заходів для забезпечення безпеки задовольнила частково.

Не погодившись із такою постановою слідчої ОСОБА_4, ОСОБА_6 була подана скарга до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/160/17 (провадження № 1-кс/216/111/17) від 23 січня 2017 року скарга ОСОБА_6 була задоволена. Постанова слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12.01.2017 року скасована в частині відмови у задоволенні клопотання про вжиття заходів безпеки щодо близьких родичів судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та належного їм майна. Цією ж ухвалою суд зобовязав слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 вжити передбачені законодавством України заходи безпеки щодо членів сімї судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та їхнього майна за допомогою наявних організаційно-технічних заходів, спрямованих на захист життя, здоровя, житла та майна судді і членів його сімї (а.с. 18-19).

Крім того, судом встановлено, що 05 лютого 2017 року автомобіль позивача, який було вилучено як речовий доказ на підставі постанови від 12 січня 2017 року та який знаходився на зберіганні у місці, визначеному слідчою СВ КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4, а саме: у внутрішньому дворі на території адміністративних споруд ізолятору тимчасового тримання № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Першотравнева, 14, шляхом умисного підпалу було знищено повністю.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0000221 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Викладені обставини підтверджуються протоколом огляду місця події від 05.02.2017 року (а.с. 20-27), протоколом огляду транспортного засобу від 05.02.2017 року (а.с. 28-29), витягом з кримінального провадження № 0000221 від 05.02.2017 року (а.с. 30-31), висновком експерта (а.с. 33-83).

Обставини пошкодження та знищення транспортного засобу також підтверджені показами свідка, допитаного в судовому засіданні.

Постановою слідчого від 16.03.2017 року було призначено проведення авто-товарознавчої експертизи (а.с. 32).

Відповідно до висновку судового експерта № Д19/03/17 від 20 березня 2017 року дійсна (ринкова) вартість автомобіля станом на 05.02.2017 року становить 524 360,00 грн., при цьому вартість заподіяного матеріального збитку власнику становить 524 360,00 грн. (а.с. 33-43). Вартість авто-товарознавчої експертизи становить 650 грн. (а.с.84).

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобовязана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобовязана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі Порядок). Цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 Порядку умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

Пунктом 7 Порядку визначено, що речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, обємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення), крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження.

Відповідальною за зберігання речових доказів в обладнаному приміщенні чи спеціальному сейфі є посадова особа органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що призначається наказом керівника такого органу або слідчого підрозділу відповідно до повноважень (далі - відповідальна особа). Згідно із зазначеним наказом з числа посадових осіб органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, призначається також особа, яка заміщує відповідальну особу в разі її відпустки, відрядження чи тривалої відсутності з інших причин, та особа, в якої на відповідальному зберіганні знаходиться дублікат ключів від обладнаного приміщення чи спеціального сейфа.

Згідно із п. 20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до п. 27 Порядку схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у звязку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 ст. 214 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу) (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 червня 2017 р. у справі № 6-501цс17).

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними свої повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідальними особами не було вжито достатніх заходів для збереження речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки автомобіль як речовий доказ не зберігався належним чином, тому відповідачем у цій справі є саме Держава Україна, а отже і відшкодовувати завдану позивачеві шкоду має держава в особі відповідачів.

Суд, давши оцінку доводам позивача, якими вона обґрунтовувала свої позовні вимоги, з урахуванням розміру матеріальних збитків, завданих позивачеві знищенням майна автомобіля, вилученого як речовий доказ, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача повністю, стягнувши з відповідача у примусовому порядку в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням майна, суму в розмірі 525 010 грн.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що окрім завдання позивачеві значної матеріальної шкоди, їй також завдано й моральної шкоди.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 1, 3, 5, 9, 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що необхідно звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, повязаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Аналізуючи доводи позивача про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги пояснення сторін і наявні в матеріалах справи докази, фізичні та душевні страждання позивача у звязку із знищенням її автомобіля, а також той факт, що тривалий час вона не може використовувати його за призначенням, що позбавило її родину нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації звичайного ритму життя.

Крім того, свідком першого підпалу автомобіля біля будинку став малолітній син позивача - Іван, у якого відбувся шок і дитина проходила курс психологічної реабілітації, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 14). Після другого умисного підпалу автомобіля та його фактичного знищення родина позивача ще більше стала відчувати реальну загрозу життю, протилежного матеріали справи не містять.

Тому, враховуючи все вище наведене, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та співмірності, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди повністю, стягнувши з відповідача на її користь 500 000 грн., що буде достатнім і необхідним розміром відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1173 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідачів слідчій слідчого відділу Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої знищенням речового доказу, задовольнити.

Стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_1 шляхом списання Державною Казначейською службою України з Державного бюджету України суму в розмірі 524 360 (пятсот двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн. - вартість автомобіля та 650 (шістсот пятдесят) грн. - вартість авто-товарознавчого дослідження, а всього 525 010 (пятсот двадцять пять тисяч десять) грн. у рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням майна, та суму в розмірі 500 000 (пятсот тисяч) грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Онопченко

Повне рішення складено 04 вересня 2017 року.