Справа № 296/6147/17
У Х В А Л А

за наслідком розгляду подання про тимчасове обмеження боржника

у праві виїзду за межі України

"04" серпня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді-Шалоти К.В.,

за участі серетаря ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В :

03.08.2017 року головний державний виконавець Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що на виконанні у цьому відділі перебуває виконавче провадження №46408751 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2010 року і до досягненню дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що на сьогоднішній день боржник в добровільному порядку рішення не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. За боржником виникла заборгованість станом на 27.04.2017 року в сумі 17726,55 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явилася, причини неявки суд не повідомила, однак її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон те, що він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків. Саме по собі невиконання рішення суду без встановлення вказаних обставин не є доказом ухилення від виконання зобовязань.

Обовязки боржника у виконавчому провадженні встановлені ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою боржник зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, головний державний виконавець Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_2 не надала доказів невиконання ОСОБА_3 будь-якого з покладених на нього законом обовязків. Також заявником не надано суду підтверджень наміру боржника виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з вказаним поданням, державний виконавець посилається на те, що боржнику було роз'яснено про обов'язкове виконання рішення суду, однак останній від виконання рішення суду ухиляється. При цьому доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення та того, що боржника взагалі повідомлено про наявність виконавчого провадження, державним виконавцем не надано.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутній акт державного виконавця за результатами перевірки місця проживання боржника.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 Цивільного кодексу України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування. Передчасне і безпідставне обмеження таких прав є неприпустимим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про накладення заборони на виїзд за межі України боржника, ОСОБА_3, задоволенню не підлягає як передчасне та необґрунтоване.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 212-214, 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. В. Шалота