Справа 206/3305/17
Провадження 2/206/940/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"30" серпня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя: Сухоруков А.О.,

при секретарі: Панюшкіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

встановив:

26 червня 2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 19.06.2008 року між ним та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 850,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк має право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування.

Дотепер відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 31.05.2017 року в сумі 13610,33 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 762,51 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 9461,61 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 2500,00 гривень, штрафи, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 250,00 гривень (фіксована частина) та 636,21 гривень (процентна складова) та судові витрати (а.с.1-6).

Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позові, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.22).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч.4 ст.169, ст.ст.224, 225 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 19.06.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 850,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

На підставі цієї заяви, 19.06.2008 року, було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку, про що свідчить відмітка в заяві клієнта в розділі «Відмітки банку» (а.с.7).

Датою укладення між сторонами договору є дата відкриття рахунку, тобто 19 червня 2008 року.

Анкета-заява клієнта підписана відповідачем, що не заперечувалося відповідачем.

Отримання кредитної картки також не заперечувалося відповідачем.

Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, у яких зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Як вбачається з розрахунку банку станом на 31.05.2017 року, відповідач має заборгованість в сумі 13610,33 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 762,51 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 9461,61 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 2500,00 гривень, штрафи, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 250,00 гривень (фіксована частина) та 636,21 гривень (процентна складова) та судові витрати (а.с.3-6).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст.509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливістю виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Даючи правову оцінку досліджених судом доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов'язання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписувала кредитний договір, а також отримувала кредитну картку, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови.

Наразі кредитний договір відповідачкою не оскаржується, судовим порядком остання не просить визнати його недійсним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони пов'язані взаємними правами та обов'язками щодо його виконання, а отже в неї виникли зобов'язання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст.11, 14 та 1054 ЦК України.

Разом з тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідача 250,00 грн. та 636,21 грн. в якості штрафів за неналежне виконання зобов'язання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені.

Змістом ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч.1 ст.61 Конституції України.

У зв'язку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів у відповідності до вимог ст.11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 524, 526, 527, 530, 533, 534, 541, 543, 553, 554, 559, 610, 611, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4- 8, 10, 11, 18, 57- 60, 88, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н.НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2008 року, що утворилася станом на 31.05.2017 року у сумі 12724,12 грн., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту - 762,51 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 9461,61 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 2500,00 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн., що загалом становить 14324 (чотирнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 12 копійок.

У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідачем - у разі відмови у перегляді заочного рішення.

Суддя А.О. Сухоруков