ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5390/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Даниленко В.В.

при секретарі Пасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, про відшкодування моральної шкоди за рахунок держави,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування моральної шкоди за рахунок держави.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що суди сприяли шахраям привласнити майно позивачів, а також не надали останнім належного судового захисту. Та в позовних вимогах просили стягнути за рахунок Держави кожному позивачу по 51 000,00 грн.

Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

В судове засідання позивачі не з'явились, повідомлені належним чином причини не явки суду не відомі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, надали листи про слухання справи у їх відсутність та просили відмовити у задоволені позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, у своєму позові позивачі посилаються на те, що суди сприяли привласнити шахраям привласнити позивачів, й не надали останнім належного судового захисту, через що їм завдано моральної шкоди.

Разом з цим, суд не може погодитися з доводами позивачів виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Разом з цим, згідно положень приписів статтей 62, 126, 129 Конституції України, матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державною лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, застосування положень ст. 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто, це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

Згідно ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежним від будь-якого незаконного впливу.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється.

Я вбачається з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року, відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, і тому вважаються незаконними доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є безпідставними, необґрунтовані та недоведені.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування моральної шкоди за рахунок держави - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: