Справа №574/1258/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Куцан В. М.
Номер провадження 22-ц/788/1351/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 13 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Дяківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

19 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Суми помер її дід ОСОБА_5, унаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дяківської сільської ради, Буринського району, Сумської області. Ще за життя 13 червня 2004 року дід склав заповіт, яким заповів їй належну йому земельну ділянку, однак, про наявність заповіту вона не знала. Крім того, як вважає, вона не відносилась до спадкоємців першої черги за законом, у зв'язку з чим не зверталась до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, а коли звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, то їй було роз'яснено, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, тому просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого діда ОСОБА_5 строком в один місяць.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 13 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення суду представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі, визначивши їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 строком в один місяць.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що несвоєчасне подання заяви про прийняття спадщини було зумовлено тим, що позивачка не знала про існування заповіту на її користь, оскільки вважала, що дід заповів належний йому земельний пай своїй сестрі ОСОБА_6 Крім того, в момент дії строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, тобто шести місяців з дня смерті спадкодавця, вона опинилась у важких життєвих обставинах, так як на її утриманні була малолітня дитина, яка постійно хворіла, вона тривалий час перебувала в жалобі, мала скрутне матеріальне становище, чого судом першої інстанції враховано не було.

Також представник позивача посилається на те, що сестра спадкодавця ОСОБА_6, на користь якої, як потім довідалась позивачка, було складено заповіт, своїм правом на спадкування не скористалась і померла, у зв'язку з чим спадщина після смерті діда не відкривалась і земельним паєм, як вона вважає, на даний час ніхто не користується. В апеляційній скарзі також йдеться і про те, що за наявності обставин задоволення позову нічиїх прав та інтересів не буде порушено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Суми помер дід позивачки ОСОБА_5 (а.с. 9, 11, 12).

Відповідно до довідки Комунальної установи Сумської обласної ради «Сумський геріатричний пансіонат для ветеранів війни та праці» від 10 червня 2016 року за № 07/465 ОСОБА_5 був зареєстрований з 28 жовтня 2005 року та проживав по день смерті за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Згідно паспортних даних позивачка на момент смерті діда була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

За життя 30 червня 2004 року ОСОБА_5 склав заповіт на ім'я ОСОБА_3, яким заповів останній належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землях Дяківської сільської ради, Буринського району, Сумської області (а.с. 10).

Проте, 21 липня 2005 року ОСОБА_5 склав новий заповіт, яким усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_6 (а.с. 33).

За інформацією, наданою приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Головенською Л.В. від 17 листопада 2016 року за № 995/01-109, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не заводилась (а.с. 22, 23).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що причини, на які позивачка посилалась як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї на вчинення таких дій. При цьому, суд зазначив, що новий заповіт фактично скасував попередній, який був складений на її користь, а позивачка хоча і входила до кола спадкоємців за законом, проте у визначений законом строк не вчинила жодних дій для прийняття спадщини.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не надала належних, допустимих, безспірних та переконливих доказів про наявність у неї поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда, а ті, на які вона посилається, такими не являються.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не знала про наявність заповіту, складеного спадкодавцем на її ім'я або, як уточнив представник позивачки в апеляційній скарзі, вважала, що дід заповів земельну ділянку його сестрі ОСОБА_6, не свідчать про наявність у позивачки, як спадкоємця за законом, перешкод для прийняття спадщини.

Посилання в апеляційній скарзі на обставини того, що на час відкриття спадщини на утриманні позивачки була малолітня дитина, яка часто хворіла, а також на скрутне матеріальне становище, на думку колегії суддів, не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст.1272 ЦК.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на обставини того, що з часу відкриття спадщини до дня звернення позивачки до нотаріуса минуло 9 років.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що спадщина до цього часу не прийнята жодним зі спадкоємців, що на думку представника позивачки, не порушить права та законні інтереси інших осіб, якщо спадкове майно успадкує позивач, то вони, на думку колегії суддів, не свідчать про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо зауваження в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції допустився помилки в описовій частині рішення при зазначенні прізвища спадкодавця, то вказана обставина також не може слугувати підставою для задоволенні апеляційної скарги, так як може бути виправлена судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 219 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення закону, що б могли бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 13 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -