Справа № 204/1806/17
Провадження № 2/204/932/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом яким просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у загальному розмірі 37397 грн. 42 коп. з яких: 8214 грн. 12 коп. заборгованість по виплаті заробітної плати; 28298 грн. 40 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку; 642 грн. 45 коп. компенсація за втрату частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати; 642 грн. 45 коп. індексація заробітної плати. В обґрунтування позову вказав, що відповідно до наказу № 21-к від 18 липня 2013 року працював на ТОВ «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» та обіймав посаду слюсаря. Відповідно до наказу від 26 вересня 2016 року за № 30-к він був звільнений з посади за згодою сторін на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. На день звільнення мав заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 8214 грн. 12 коп. При зверненні до відповідача за розрахунком по заборгованості по заробітній платі відповідач надав відповідь про те, що внаслідок відсутності грошових коштів немає можливості розрахуватися по вищевказаній заборгованості. До теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не сплачена. Чим порушено його конституційні права. Вважає, що обставини щодо відсутності коштів на здійснення розрахунку по заробітній платі не є підставою для її невиплати, а тому дані кошти повинні бути сплачені в обовязковому порядку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати заробітної плати у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України відповідач повинен виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, який складає 28298 грн. 40 коп. і який розрахованих за формулою: 1040 (робочі години за період затримки розрахунку з 27 вересня 2016 року по 27 березня 2017 року) х 27 грн. 21 коп. (середнього динна заробітна плата) = 28298 грн. 40 коп. відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплат, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Вимогами статей 2, 3 вказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяця виплати доходів. Нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доход и громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за яким виплачується доход, до уваги не береться). Компенсація за втрату частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати розраховується за формулою: компенсація = сума боргу х індекс інфляції /100. таким чином сума компенсації з урахуванням індексу інфляції складає 8214,12 грн. х 107,82%/100 = 642 грн. 34 коп. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078. Обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий доход громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці і частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Всього інфляційні збитки за період з 27 вересня 2016 року по 26 березня 2017 року складають 642 грн. 45 коп. У звязку з порушенням відповідачем законодавства про працю він вимушений звернутися з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу в заочному порядку у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У судовому засіданні встановлено, що згідно наказу № 21-К від 18 липня 2013 року ОСОБА_1 з 18 липня 2013 року працював на ТОВ «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» на посаді слюсаря.

Згідно наказу № 30-К від 26 вересня 2016 року звільнений з посади за згодою сторін на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Разом з тим, відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі.

03 лютого 2017 року позивач звернувся до Управління з питань праці Головного управління держпраці у Дніпропетровській області, яким в ході перевірки з 08 лютого 2017 року по 14 лютого 2017 року було встановлено, що заробітна плата на підприємстві ТОВ «НВК Дніпроспецмаш» у 2016 році не виплачувалась двічі на місяць та виплачувалася з порушенням строків її виплати. Також встановлено, що за невикористані дні щорічної відпустки позивачу призначена компенсація за 19 календарних днів. По даним обліку трудових книжок трудова книжка позивачу видана 26 вересня 2016 року. Виплата усіх сум, що належать позивачу в день звільнення не здійснена. Розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати, включаючи компенсацію за невикористану відпустку при звільненні, складає 8355 грн. 52 коп.

Проте згідно розрахункового листа за вересень 2016 року заборгованість по заробітній платі на кінець місяця складає 8 214 грн. 12 коп. (а.с. 7).

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 8 214 грн. 12 коп.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

За таких обставин, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пленум Верховного Суду Україні в п. 20 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року за № 13 розяснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Нарахована заробітна плата за останні повністю відпрацьовані місяці за липень 2016 року складає 3893 грн. 55 коп., за серпень 2016 року складає 3834 грн. 64 коп. = 7728 грн. 19 коп.

Отримана сума заробітку за два місяці ділиться на кількість робочих днів у липні-серпні 2016 року (43 днів). Таким чином: 7728, 19/43= 179 грн. 72 коп. - середньоденний заробіток.

Виходячи з того, що на день ухвалення рішення позивач заборгованість по заробітній платі не отримав, кількість днів затримки виплати становить з 26 вересня 2016 року по день ухвалення рішення включно, складає 183 робочих днів.

Таким чином розмір середньої заробітної плати повинен бути розрахований наступним чином: 183 дні х 179,72 грн. = 32 888 грн. 76 коп. Але позивач у своїх позовних вимогах просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 28 298 грн. 40 коп. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то ця вимога підлягає задоволенню у межах, яких була заявлена, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 28298 грн. 40 коп.

Що стосується позовних вимог про компенсацію за втрату частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати то слід зазначити наступне.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Згідно із ст. ст. 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

На підставі зазначених вимог закону відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходів, яка обчислюється відповідно до ст. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати», затвердженого постановою КМ України № 159 від 21.02.2001 року.

Відповідно до ст.1, ч.2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року за № 5, яка детально визначає структуру заробітної плати та те, що індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати входять до фонду додаткової заробітної плати. Останні не обмежені позовною давністю і підлягають стягненню за весь період заборгованості.

Що стосується індексу інфляції, то розрахунок індексу інфляції повідомляється ОСОБА_2 банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Тому розрахунок індексу інфляції повинен бути здійснений до 31.05.2017 року включно, оскільки індекс інфляції за червень 2017 року не може бути розраховано, на підставі того що за кожен місяць про індекс інфляції повідомляється ОСОБА_2 банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим.

Оскільки, відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач на момент звільнення позивача не здійснив виплати всіх сум, що належать позивачу, то суд вважає, що слід компенсувати втрату частини доходів починаючи з 01 жовтня 2016 року.

Індекс інфляції за даними Держкомстату України за жовтень 2016 року - 102,8%, за листопад 1016 року 101,8%, за грудень 2016 року 100,9%, за січень 2017 року 101,1%, за лютий 2017 року 101,1%, за березень 2017 року 101,8%, за квітень 2017 року 100,9%, за травень 2017 року 101,3%.

Загальний процент індексу інфляції за зазначений позивачем період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2017 рік дорівнює 11,7 %.

Таким чином, ОСОБА_1 підлягає виплата сума компенсації за затримку виплати заробітної плати, яка становить 8214 грн. 12 коп. х 11,7 = 961 грн. 05 коп. Але позивач у своїх позовних вимогах просив стягнути компенсацію за втрату частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 642 грн. 45 коп. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то ця вимога підлягає задоволенню у межах, яких була заявлена, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму компенсації за втрату частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 642 грн. 45 коп.

Однак суд вважає безпідставним вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача індексації грошових доходів населення за період з 26 вересня 2016 року по 26 березня 2017 року у розмірі 642 грн. 45 коп., виходячи з наступного.

Індексація є складовою частиною заробітною плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, вказана позиція висловлена в Інформаційному листі ВССУ № 708/0/4-13 від 07.05.2013 року.

Як вбачається з рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року, а саме п. 2.2 винагорода за виконану працівником роботу э джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обовязок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема шляхом державного регулювання оплати праці. Крім того, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу яка еквівалентна вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положенням ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ст. ст. 33,34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушення строків її виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону, Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 17 липня 2003 р. №-1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» із змінами і доповненнями, визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Оскільки індекс споживчих цін для проведення індексації заробітної плати за жовтень 2016 року - 102,8%, за листопад 1016 року 101,8%, за грудень 2016 року 100,9%, за січень 2017 року 101,1%, за лютий 2017 року 101,1%, за березень 2017 року 101,8%, за квітень 2017 року 100,9%, за травень 2017 року 101,3%, що є менше 103%. Тобто, компенсація заробітної плати за період з жовтня 2016 року по червень 2017 року індексації не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» на користь держави судові витрати по справі у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 94, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітку задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» заборгованість по заробітній платі у розмірі 8 214 грн. 12 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 28 298 грн. 40 коп., компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 642 грн. 45 коп., а всього 37 154 грн. 97 коп.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш» на користь держави судові витрати по справі у розмірі 640 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити по справі негайне виконання рішення в частині виплати заборгованості по заробітній платі у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. О. Дубіжанська