Справа № 415/4322/17
Провадження № 2-о/415/502/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Данько Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся заявник, ОСОБА_1, з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначила, що її син ОСОБА_2 помер 09 січня 2107 року. 14.07.2017 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника, проте їй було відмовлено у звязку з тим, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу її сина, ОСОБА_3, в прізвищі існує помилка, а саме замість правильного «Семенов» в обліковій картці форми ОК-5 вказано «Сємєнов». Внести відповідні коригування в прізвище її сина в обліковій картці не можливо, оскільки підприємство шахта «Матроська» ліквідовано. На підставі викладеного, заявник просила встановити факт того, що відомості про застраховану особу облікової картки форми ОК-5 видані на імя «Сємєнова Георгія Анатолійовича» належать «Семенову Георгію Анатолійовичу», який помер 09 січня 2017 року.

Заявник ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень на подану заяву надано не було.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №064576 від 17.04.1958 року, виданого Верхнянським міськ. ЗАГС, ОСОБА_3 народився 06.04.1958 року, батьком вказано ОСОБА_2, мати ОСОБА_1.

Згідно копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру , виданої Державною податковою адміністрацією у м. Лисичанську, ОСОБА_3 отримав ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД 497207 від 10.01.2017 року, виданого Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 помер 09.01.2017 року.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії ЕМ 414887, виданого 2 МВМ Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_3 (російською "Семенов"), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно копії трудової книжки від 28.07.1975 року ОСОБА_3 працював на шахті «Матросская» з 1976 року прийнятий горноробочим 3 розряду підземний з повним робочим днем під землею.

Як вбачається з копії відповіді Управління пенсійного Фонду України в м. Лисичанську, від 14.07.2017 року №6938/04-30 наданій ОСОБА_1 прийняти її заяву та документи для переходу на пенсію у разі втрати годувальника не має підстав, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу її померлого сина ОСОБА_3 в прізвищі існує помилка в літерах, а саме необхідно - "Семенов", а в обліковій картці форми ОК-5 "Сємєнов". Підприємство шахта «Матроська» ліквідовано та не може надати коригування в прізвищі.

Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Відповідно до положень ст.ст.1, 3 ЦПК України одними із завдань цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів осіб.

Вимоги ст. 214 ЦПК України зобовязують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Розглядаючи справу, суд забезпечив учасникам цивільного процесу рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, їм відомі права та обовязки, регламентовані ЦПК України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до приписів ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Приписами п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно листа Верховного суду України «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у п. 1 розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

Встановлення зазначеного факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на оформлення пенсії у звязку із втратою годувальника після смерті її сина ОСОБА_3, який помер 09.01.2017 року. Також, суд враховує те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту.

Таким чином, зважаючи на наявність даних, які свідчать про перебування ОСОБА_3 в трудових відносинах із зазначеним вище підприємством, відповідність цих даних інформації, що міститься у наданих суду копії паспорта ОСОБА_3, відповідність номеру облікової картки платника податків з номером облікової картки вказаної у формі ОК-5, разом з тим у даній формі прізвище заявника вказано "Сємєнов", що дає підстави вважати, що у вказану довідку вкралася помилка у помилковому вказані прізвища заявника "Сємєнов" замість правильного "Семенов", як свідчать відомості з офіційних документів, що підтверджують його особу, що позбавляє індивідуальні відомості про застраховану особу (форми ОК-5) доказової сили.

Помилка у написанні прізвища заявника, яка не відповідає його офіційним документам, призвела до труднощів в оформленні пенсії у звязку із втратою годувальника матірю ОСОБА_3, який помер 09.01.2017 року . Наявні неточності виникли не з його вини, а є допущеними відповідними посадовими особами помилковими описками.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви .

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обовязковою.

Понесені заявником судові витрати у справі не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 234, 256-259, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який помер 09.01.2017 року, форми ОК-5 Пенсійного фонду України "Індивідуальні відомості про застраховану особу" сформованої на підставі даних відділу персоніфікованого обліку на імя "Сємєнова Георгія Анатолійовича".

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Коваленко