Справа № 236/2489/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2017 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, та стягнення компенсації за затримку розрахунку, -

В С Т А Н О В И Л А:

30.08.2017 року ОСОБА_2, звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача:

- заробітну плату за період з лютого 2016 року по липень 2016 року в розмірі 8256,86грн.;

- заробітну плату за період з березня 2017 року по квітень 2017 року в сумі 2505,12 грн.;

-заробітну плату за час вимушеного простою з квітня 2017 року по день звільнення в сумі 13526,76 грн.;

- грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 21911,64 грн.;

- вихідну допомогу в розмірі 9835,86 грн.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 15000, 78 грн.;

-утримані, але не перераховані аліменти в розмірі 21686,82 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, вважаю, що вона подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

У своїй постанові № 6-1121цс16 від 30 листопада 2016 року Верховний Суд України зазначив, що таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати та за змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України є видом відповідальності роботодавця за порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум.

Так само й вихідна допомога не є складовою заробітної плати та за положеннями ч. 3 ст. 38, 44 КЗпП України виплачується працівникові у разі припинення трудового договору з його ініціативи, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до пунктів 3.8, 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору, суми нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні, не входять до фонду оплати праці.

Крім того вимога позивача про стягнення утриманих, але не перерахованих аліментів не входить до переліку" інші", що випливають із трудових відносин, на яку посилається позивач, та відповідно не звільняють його від сплати судового збору передбаченого процесуальним законодавством.

Таким чином, вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та вихідної допомоги у звязку зі звільненням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП, а також стягнення утриманих, але не перерахованих аліментів мають бути оплачені судовим збором.

За положеннями п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень.

Проте, позивачем не спалачено судовий збір відповідно до розрахунку від ціни позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 в 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п"яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає за необхідне залишити дану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для виправлення недоліків шляхом сплати судового збору з урахуванням відповідної ціни позову у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», на розрахунковий рахунок: отримувач коштів Краснолим.УК/отг м. Красний Лиман/ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37894853, банк отримувача ГУДКУСУ у Донецькій області, код банку отримувача (МФО) 834016, рахунок отримувача 0564, код класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України, 050)).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, та стягнення компенсації за затримку розрахунк - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в мотивувальній частині недоліків протягом п"яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя