Справа № 371/495/17 Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/3941/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 9 07.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Миронівського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Вікторівська сільська рада Миронівського району Київській області про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив встановити факт, що він є двоюрідним племінником ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування заяви послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його двоюрідний дядько ОСОБА_3, який був неодруженим, дітей не мав та проживав за адресою: АДРЕСА_1. Зазначав, що після смерті ОСОБА_3 він у встановлений законом строк звернувся до Миронівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак листом від 22 лютого 2012 року нотаріальна контора йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю у нього документів, які б підтверджували його родинні відносини із спадкодавцем ОСОБА_3 Вказував, що він звернувся до Вікторівської сільської ради, Миронівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, Центрального державного історичного архіву України, Державного архіву київської області та отримав документи, які на його думку, підтверджують той факт, що померлий був його двоюрідним дядьком. З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просив його заяву задовольнити.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено факт родинних відносин з померлим ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого 19 травня 2011 року Вікторівською сільською радою Миронівського району Київської області (а.с.8).

Після його смерті ОСОБА_2 звернувся до Мироновської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де ІНФОРМАЦІЯ_2 року була заведена спадкова справа №355/2011.

Листом від 22 лютого 2012 року державний нотаріус повідомила ОСОБА_2 про те, що нотаріальна контора не має можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого, оскільки ним не надано письмових документів, що підтверджують його родинний зв'язок із спадкодавцем (а.с.12).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5, яка мала дошлюбне прізвище ОСОБА_5 та була дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_2, виданого 16 травня 1966 року Вікторівською сільською радою Миронівського району Київської області, свідоцтвом про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_3, виданого повторно 20 липня 1950 року Старченківським райбюро ЗАГСу Київської області, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4, виданого 31 липня 1965 року Олександрівською сільською радою Миронівського району Київської області (а.с.13-15).

Відповідно до довідок Центрального державного історичного архіву України від 01 липня 2016 року № 02-1692 та від 19 січня 2017 року №02-168, вбачається, що в метричних книгах церкви Св. Михаїла села Карапиші Канівського повіту Київської губернії за 1910 рік та за 1916 рік виявлено записи про народження ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Батьками вказаних осіб зазначено ОСОБА_12 та його законну дружину ОСОБА_13 (а.с.17-18).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були рідними сестрою та братом.

Відповідно до листів Державного архіву Київської області від 23 липня 2016 року № 1050.01-43 та від 10 лютого 2017 року № 01-43, листів відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції від 05 квітня 2016 року № 189/02.04-33 та від 21 грудня 2016 року №1227/02.04-33, листа Центрального державного історичного архіву України від 01 липня 2016 року № 02- 1693, встановлено, що актові записи про народження ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, а також актового запису про шлюб ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не виявлено (а.с. 22-26).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, його мати: ОСОБА_14, а його батька не вказано (а.с.50).

В суді першої інстанції представник Вікторівської сільської ради пояснила, що мати померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_14 і ОСОБА_11 у шлюбі не перебували.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_11 є батьком померлого ОСОБА_3 і таких доказів заявником у порушення вимог ст.ст.57-60 ЦПК України суду не надано.

Також допитані в суді першої інстанції свідки: ОСОБА_15 та ОСОБА_16, пояснили, що їм не відомі обставини щодо наявності чи відсутності родинних відносин померлого ОСОБА_3 із заявником. При цьому судом вірно встановлено, що та обставина, що померлий ОСОБА_3 називав заявника родичем, не підтверджує факту їх родинних відносин.

Докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб), заявником суду не надані.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником не доведено факт родинних відносин з померлим ОСОБА_3

Тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам по справі, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_11 є батьком померлого ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_11 три роки проживав разом з матір`ю заявника - ОСОБА_14, є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на припущеннях, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_17, заінтересовані особи: Вікторівська сільська рада Миронівського району, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заслуговують на увагу, оскільки цим рішенням не встановлено обставин, які б підтверджували факт існування родинних відносин між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_3

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді