Справа № 161/6775/17 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/1120/17 Категорія: 2 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.

секретар - Галицька І.П.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

пр-ка позивача - ОСОБА_3,

пр-ка відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5, поданою від її імені представником ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 березня 2017 року вона являється власником приміщення секції АДРЕСА_1. Однак, користуватися квартирою не може, оскільки у ній зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_5, яка не є власником чи наймачем даної квартири, не є членом її сім'ї, добровільно звільнити житло відмовляється, а тому просила усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом виселення відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05 липня 2017 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5 із зазначеної квартири.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 від імені відповідача ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Позивач та її представник апеляційну скаргу заперечили і просять її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже, закон встановлює пріорітет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 р. у справі N 6-709цс16).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2017 року належить на праві приватної власності приміщення секції АДРЕСА_1 (а.с.4, 5).

Позивач ОСОБА_2 на законних правах володіє спірним приміщенням секції АДРЕСА_1, а тому вона має право вимагати усунення будь-яких порушень її права. Відповідач не є членом сім'ї власника, між сторонами договір найму не укладався, а ОСОБА_5 була вселена у спірну квартиру за згодою ОСОБА_1, який як власник на той час цього майна надав право відповідачу користуватися ним.

Створювані відповідачем перешкоди полягають у тому, що її проживання у квартирі позбавляє позивача, як власника, права вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, тобто спірною квартирою, тому з моменту переходу права власності до позивача відповідач втратила своє право користування даним житлом.

Посилання апелянта на особу відповідача, її вік, матеріальне та соціальне становище не впливають на правильність оскарженого рішення.

Посилання апелянта на те, що відповідач приймала участь у придбанні спірного житла та проживала із спадкодавцем, як одна сім'я - відхиляються апеляційним судом, оскільки не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

Посилання апелянта на необхідність скасування рішення суду та відмову в позові з підстав порушення судом норм процесуального права, яке виразилося у відмові в клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи - відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначена обставина не може бути підставою для відмови у позові. Крім того, на час ухвалення оскарженого рішення, як і на час його апеляційного перегляду, ні відповідач, ні її представник не подали доказів про наявність у суді відкритого провадження у справі, у якій відповідач оспорювала б право власності позивача на квартиру або ж визнавала своє право власності на спірну нерухомість.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню із відповідача, оскільки при відкритті апеляційного провадження було вирішено відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги (а.с.76).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5, подану від її імені представником ОСОБА_4 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 704 грн. (сімсот чотири грн.) судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді