АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9722/2017 Головуючий у 1 інстанції - Мирошниченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОТЕР ХАУЗ» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОТЕР ХАУЗ», ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання недійсним рішень та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОТЕР ХАУЗ», ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання недійсним рішень та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОТЕР ХАУЗ» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у відкритті провадження.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказав, що судом помилково було відкрито провадження по справі, оскільки справа не підвідомча загальним судам, а повинна розглядатися в порядку господарського судочинства, оскільки спір має ознаки корпоративного спору.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів встановила, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОТЕР ХАУЗ», ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання недійсним рішень та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно положень ч.1 ст. 293 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по справі може оскаржуватися тільки з підстав недотримання судом першої інстанції правил підсудності.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт не оскаржує ухвалу із вказаних підстав, в той час як вважає, що судом першої інстанції відкрито провадження з порушенням правил підвідомчості, оскільки, на думку апелянта, справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК України).

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК України).

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Згідно з Постановою Пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності» № 3 від 01.03.2013 р. встановлено, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15,16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17), Господарським процесуальним кодексом України(ст.1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення , віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ГПК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 4 ч.1ст. 12 ГПК, ст. 15 ЦПК), слід враховувати роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Наприклад, у порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у спорі є фізична особа. При цьому положення пункту 4 частини першої статті 12 ГПК, враховуючи її імперативний характер, не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних з діяльністю інших суб'єктів господарювання (споживчих, садових товариств тощо), а також стосовно справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, який вибув. Це стосується і спорів за участю спадкоємців учасників господарських товариств, які ще не стали їх учасниками.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відкриваючи провадження по справі, врахував вимоги процесуального закону , а тому ухвала суду є законною та повинна бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОТЕР ХАУЗ» - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді