У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

12 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора Дунаєвецького району Хмельницької області в інтересах держави в особі територіальної громади Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку і скасування запису про його реєстрацію за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року прокурор Дунаєвецького району Хмельницької області звернувся до суду з указаним позовом в інтересах держави в особі територіальної громади Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації № 776/2006-р від 6 вересня 2006 року «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Рахнівської сільської ради» та розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації № 522/2007-р від 28 травня 2007 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність громадянам та території Рахнівської сільської ради» у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_3; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 1 серпня 2007 року, виданий ОСОБА_3, на земельну ділянку площею 2 га вартістю 36 474, 46 грн, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером НОМЕР_2; скасувати запис у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 51.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після надання відділом Держземагенства у Дунаєвецькому районі на запит прокуратури інформації щодо земель резервного фонду на території району, прокурору стало відомо про те, що на підставі вказаних розпоряджень голови Дунаєвецької районної державної адміністрації ОСОБА_3 виділено у власність земельну ділянку із земель резервного фонду площею 2 га поза межами с. Рахнівка Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства.

Згідно вимог Земельного кодексу України та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», земля із резервного фонду може бути виділена громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Оскільки ОСОБА_3 не відноситься до категорії громадян, яким може бути виділено земельну ділянку із резервного фонду, виділення йому такої земельної ділянки порушує права жителів с. Рахнівка, які могли б отримати цю землю.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації № 776/2006-р від 6 вересня 2006 року «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Рахнівської сільської ради» та розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації № 522/2007-р від 28 травня 2007 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність громадянам та території Рахнівської сільської ради» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_3

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 1 серпня 2007 року, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2 га, вартістю 36 474,74 грн із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номер НОМЕР_2.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 25 серпня 2006 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до голови Дунаєвецької районної державної адміністрації про надання йому земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду за межами с. Рахнівка на території Рахнівської сільської ради.

Відповідно до розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації № 776/2006-р від 6 вересня 2006 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради.

Розпорядженням голови Дунаєвецької районної державної адміністрації № 522/2007-р від 28 травня 2007 року затверджено проект землеустрою щодо відведення для передачі у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду за межами населеного пункту на території Рахнівської сільської ради, в тому числі і ОСОБА_3

1 серпня 2007 року ОСОБА_3 отримав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 2 га на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району за межами населеного пункту із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі за № 51, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 набув право власності на спірну земельну ділянку у визначеному чинним законодавством порядку, а Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області правомірно і в межах своїх повноважень видала розпорядження про відведення земельної ділянки, передачу її у власність ОСОБА_3 та видала відповідний державний акт. Крім того, прокурор не надав доказів на підтвердження обставин щодо порушення прав та інтересів Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області у зв'язку з отриманням ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку.

Ухваливши нове рішення про задоволення позову частково, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 не мав права на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду, оскільки не відносився до категорії громадян, які мали право на її отримання. Крім того, виділення йому цієї земельної ділянки призвело до порушення прав працівників соціально-побутової сфери та інших мешканців с. Рахнівка Дунаєвецького району Хмельницької області, які мали право на отримання землі із резервного фонду.

Такі висновки апеляційного суду є передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 10, 11 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті, у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Згідно з п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст 45 ЦПК України (у редакції на час звернення до суду з позовом) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор зазначав про те, що діє в інтересах держави в особі Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, що відповідає правовому висновку, викладеному в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року (справа № 6-178цс15) та від 17 лютого 2016 року (справа № 6-2407цс15).

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 під час розгляду справи судом першої інстанції заявив про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Оскільки судом першої інстанції відмовлено у позові по суті, підстав для встановлення обставин, що мають значення при вирішенні питання застосування позовної давності, у суду першої інстанції не було.

Але апеляційний суд, зробивши висновок про обґрунтованість позовних вимог, мав з'ясувати, коли Рахнівській сільській раді Дунаєвецької сільської ради Хмельницької області стало відомо про прийняття розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації № 776/2006-р від 6 вересня 2006 року «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Рахнівської сільської ради» та розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації № 522/2007-р від 28 травня 2007 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність громадянам та території Рахнівської сільської ради».

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судами, рішенням Рахнівської сільської ради від 19 березня 2007 року було надано позитивні висновки щодо передачі у власність земельних ділянок з резервного фонду для ведення особистого селянського господарства громадянам, у тому числі і ОСОБА_3, у розмірі по 2 га.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції суд витребовував від Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області відомості про те, коли їм стало відомо про оспорені розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації, але такий запит залишився без виконання.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, у порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України, не вжив належних заходів для встановлення обставин щодо часу, коли Рахнівській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області стало відомо про порушення її права, не дав належної оцінки рішенню Рахнівської сільської ради від 19 березня 2007 року про надання позитивних висновків щодо передачі у власність земельних ділянок з резервного фонду для ведення особистого селянського господарства громадянам, у тому числі і ОСОБА_3, внаслідок чого передчасно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про застосування позовної давності та задовольнив частково позов прокурора.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, ухвалене апеляційним судом рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Є.П.Євграфова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова