Справа № 135/636/17
Провадження № 2-о/135/20/17
РІШЕННЯ

іменем України

30.08.2017 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участю секретаря Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судового засідання, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, де заінтересована особа: Друга тростянецька державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою і просила встановити факт, що покійний ОСОБА_2, який помер 24.05.2016 року був її батьком.

На обґрунтування своєї заяви заявниця повідомила, що 24.05.2016 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, що належало йому на праві власності. Заповіт після своєї смерті він не залишив, однак вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, але оформити спадщину не може, оскільки не має можливості підтвердити родинні звязки із нині покійним батьком.

Встановлення родинних відносин із померлим ОСОБА_2 необхідно їй для оформлення спадкових прав на майно після смерті даної особи, яке по даний час ніхто не оформив.

Заявниця у судове засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала повністю, а справу просила розглянути за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Другої тростянецької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак на адресу суду від завідувача нотаріальної контори ОСОБА_3 надійшла заява, у якій остання, просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника контори та зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви.

Відповідно до ч. 2ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав.

Дані правовідносини регулюються ЦК України та ЦПК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.

У судовому засіданні встановлено, що 24.05.2016 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, що належало йому на праві власності. Заповіт після своєї смерті він не залишив, однак заявниця ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом та прийняла спадщину, але оформити спадщину не може, оскільки не має можливості підтвердити родинні звязки із нині покійним батьком.

Встановлення родинних відносин із померлим ОСОБА_2 необхідно заявниці для оформлення спадкових прав на майно після смерті даної особи, яке по даний час ніхто не оформив.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із свідоцтва про шлюб серії РЕ №404024 від 01.03.1956року видно, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Давиденко», актовий запис № 9.

Із свідоцтва про народження серії 1-АМ №070760 від 06.02.2007року, виданого виконкомом Сокирянської сільської ради Теплицького району Вінницької області видно, що ОСОБА_5 народилася 02.01.1967 року, батьками записані: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, актовий запис № 01.

Із довідки від 443-03.3-07-113 від 30.08.2017 року, виданої Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що 22.08.1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_5, актовий запис №255.

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОТ № 561037 від 15.05.2007року, виданого відділом ЗАГС по м. Тинда та Тиндинському районі адміністрації Амурської області видно, що шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1. розірвано, прізвище дружини після розірвання шлюбу «Михайльова», актовий запис № 255.

Із свідоцтва про смерть серії І-АМ № 342464 від 25.05.2016року, виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що ОСОБА_2 помер 24.05.2016 року, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 129.

Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, оскільки дає право на оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті батька, яке на даний час ніхто не оформив, іншого порядку чи можливості встановити такий факт заявниця не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 15, 1216-1218, 1220-1233, 1258, 1265, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, на підставі ст. ст. 3, 234, 256-258 Цивільного процесуального кодексу України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що нині покійний ОСОБА_2, який помер 24.05.2016 року є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя