Справа № 369/1072/14-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/4310/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 14.09.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Журби С.О.,

суддів Сержанюка А.С., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння обєктом особистої приватної власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила розділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частину всього майна. У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння обєктом особистої приватної власності.

04 липня 2016 року сторони уклали та подали до суду мирову угоду наступного змісту:

«1.Загальні положення

Укладаючи дану Угоду сторони діють добровільно, з повною обізнаністю про наслідки її укладення та чинності, та з прямим бажанням настання таких наслідків.

1.2.Дана Угода укладається з метою врегулювання майнових відносин між соронами - позивачем (ОСОБА_3А.) та відповідачем (ОСОБА_4В.) в межах предмета спору у цивільній справі № 369/1072/14-ц провадження № 2/369/1023/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання земельної ділянки та обєкту незавершенного будівництва особистою приватною власністю, що знаходиться в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області.

1.3.Дана Угода укладається з урахуванням законних прав та інтересів кожної зі Сторін, з метою запобіганню можливих конфліктних ситуацій між Сторонами, керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16, 177, 190, 368 Цивільного кодексу України, Сторони досягли згоди.

1.Предмет угоди

2.1.Сторони домовилися, що відповідно до укладеної ними Мирової угоди визнати земельну ділянку за кадастровим № :06:002:0007 площею 0,1450 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Києво-Святошинський район с. Михайлівська -Рубежівка, квартал Онтаріо, 45 - обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

2.2.Поділити спільне сумісне майно подружжя, та визначити частку ОСОБА_3 - 1/2 частки, та визначити частку ОСОБА_4 - 1/2 частки у спільній сумісній власності подружжя, земельній ділянці за кадастровим № :06:002:0007 площею 0,1450га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Києво-Святошинський району с. Михайлівка -Рубежівка, квартал Онтаріо, 45.

2.3.Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частки земельної ділянки за кадастровим № :06:002:0007 площею 0,1450 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Києво-Святошинський район с. Михайлівка -Рубежівка, квартал Онтаріо, 45.

2.4.Визнати за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) право власності на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим № :06:002:0007 площею 0,1450 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Києво- Святошинський район с.Михайлівка -Рубежівка, квартал Онтаріо, 45.

2.5.Визнати обєкт незавершеного будівництва відсоток готовності 93%, який розташований на земельній ділянці площею 0,1450га за кадастровим № :06:002:0007 за адресою Киево-Святошинський район с. Мих.-Рубежівка, квартал Онтаріо, 45 обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4(іпн.код. НОМЕР_2).

2.6.Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку обєкта незавершеного будівництва відсоток готовності 93%, який розташований на земельній ділянці площею 0,1450га за кадастровим № :06:002:0007 за адресою Києво-Святошинський район с. Михайлівка -Рубежівка, квартал Онтаріо, 45.

2.7.Визнати за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) право власності на 1/2 частку обєкта незавершеного будівництва відсоток готовності 93%, який розташований на земельній ділянці площею 0,1450га за кадастровим № :06:002:0007 за адресою Киево-Святошинський район с. Михайлівка -Рубежівка, квартал Онтаріо, 45.

9.8.Сторони домовились відчужити спірне майно - земельну ділянку за кадастровим № :06:002:0007 площею 0,1450га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою Києво-Святошинський район с. Михайлівка-Рубежівка, квартал Онтаріо, 45 та обєкт незавершеного будівництва відсоток готовності 93%, який розташований на зазначеній земельній ділянці, наступним чином.

9.8.1.Сторони укладають від свого імені та нотаріально посвідчують договір купівлі-продажу спірного майна на користь третьої особи за ціну та на умовах, які є вигідними для Сторін даного Договору;

9.8.2.Кошти, отримані від продажу спірного майна, підлягають поділу між Сторонами даного Договору в рівних частинах.

9.8.3.Витрати Сторін в якості продавців, що повязані із продажем Спірного майна за договором купівлі-продажу на користь третьої особи, поділяються між Сторонами даного Договору в рівних частинах.

3.Відповідальність сторін

3.1.У випадку порушення своїх зобовязань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену чинним законодавством. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

4.Прикінцеві положення

4.1.Дана Угода є такою, що не порушує права, свободи та інтереси осіб, що її уклали, а також не суперечить нормам закону ч.1 ст. 175 ЦКУ яка передбачає, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

4.2.Позивач заявляє, що факт підписання даної мирової угоди свідчить про повне врегулювання спору, який є предметом судового розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області по справі № 369/1072/14-ц провадження № 2/369/1023/14, та про відсутність у позивача претензій будь-якого роду та характеру до відповідача.

4.4.Відповідач заявляє, що факт підписання даної мирової угоди свідчить про повне та остаточне врегулювання будь-яких конфліктів та/або спорів(непорозумінь) між сторонами як тих, що є предметом спору по вище вказаній судовій справі».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня2016 року мирова угода між сторонами на вищевказаних умовах визнана, провадження у справі закрите.

28 серпня 2017 року особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_2подав апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу суду, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свою скаргу обґрунтовував тим, що умови мирової угоди суперечать вимогам закону та порушують його права, оскільки 15 травня 2015 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики, згідно умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 1 234 158,00 гривень. Також 15 травня 2015 року між ним та ОСОБА_4 були укладені договір іпотеки та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом яких було належне ОСОБА_4 незавершене будівництво та земельна ділянка, що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, «Онтаріо» квартал, земельна ділянка 45, які були предметом розгляду і даної цивільної справи. Таким чином, розподіливши спірне майно між сторонами, суд першої інстанції фактично порушив його права як іпотекодержателя, які були зареєстровані у реєстрі прав на нерухоме майно ще 15 травня 2015 року та існували на час постановлення ухвали суду від 04 липня 2016 року. Вважає ухвалу суду незаконною, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни такої ухвали відсутні.

У відповідності до положень ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо її було постановлено з додержанням вимог закону, або ж змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування. Також апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення. З аналізу наведеної норми вбачається, що апеляційний суд має право скасувати чи змінити ухвалу суду першої інстанції виключно у разі встановлення порушень вимог закону, які були допущені при постановленні такої ухвали.

Згідно вимог ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. При цьому за клопотанням сторін суд може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

З наведеної норми вбачається, що при постановленні ухвали про визнання мирової угоди між сторонами та закриття провадження у справі суд має дослідити питання про її відповідність положенням законодавства та про відсутність порушення прав, свободи чи інтересів інших осіб. Лише у разі невідповідності угоди зазначеним критеріям суд має право відмовити у визнанні мирової угоди. Ці ж обставини і є критеріями законності/незаконності ухвали суду в даному випадку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що умови укладеної сторонами мирової угоди врегульовують спір щодо спільного майна подружжя, не суперечать вимогам закону та не порушують прав та інтересів інших осіб, а відтак наявні передбачені законом підстави для її визнання.

Обґрунтовуючи незаконність ухвали суду, апелянт зазначає, що оскільки він є іпотекодержателем спірного майна, затвердження угоди між сторонами щодо розподілу такого майна порушує його права, відтак суд не мав права затверджувати умови такої угоди. В той же час колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з наведеною позицією.

У відповідності до положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Зважаючи на наведену норму, перехід права власності на обєкт іпотеки (його частину) не припиняє обтяження такого майна іпотекою та не змінює прав іпотекодержателя, а до нового власника майна переходять ті ж обовязки й у тому ж розмірі, які були й у попереднього. За таких умов твердження апелянта щодо того, що оскаржуваною ухвалою у звязку з розподілом іпотечного майна були порушені його права як іпотекодержателя, не відповідають обставинам справи та вимогам закону. Подальші ж дії власників щодо такого майна не є предметом розгляду справи та не можуть впливати на законність/незаконність оскаржуваного судового рішення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: А.С. Сержанюк

ОСОБА_5