12 вересня 2017 року
Справа № 489/6322/16-ц
Номер провадження 2/489/712/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2017 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря Сироватки Т.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 р. ТОВ «Нікоджитбудсервіс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Вказували, що гуртожиток по вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві, належить позивачеві на праві приватної власності з 2001 року, перебуває на балансі та підприємство здійснює функцію управителя гуртожитку. Приладами обліку споживання комунальних послуг кімнати, в яких проживають відповідачі, не обладнані. Як власник ТОВ «Нікоджитбудсервіс» самостійно визначає плату за користування найманим житлом у вигляді фіксованої ставки, до розміру якої включені: витрати на утримання будинку, прибудинкової території, витрати по оплаті комунальних послуг з електричної енергії, води та водовідведення, газу для приготовлення їжі та окремо плата за них не стягується.

01 червня 2003 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір на користування площею проживаючим в гуртожитку ТОВ «Нікоджитбудсервіс» кімнатами № 314-315, а 01 серпня 2003 року договір про користування кімнатою № 313. Уклавши вказані договори, відповідач взяв на себе зобовязання вносити оплату по встановлених ставках, а тому позивачем надсилалися відповідачам повідомлення про розмір ставки, які ними отримано. Відповідачі не в повному обсязі сплачували цю плату, у звязку із чим, станом на 01 грудня 2016 року, за ними утворилася заборгованість в розмірі 17 447,05 грн. Попередження про оплату боргу відповідачі ігнорують.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачів у солідарному порядку заборгованість в розмірі 17447,05 грн. та компенсацію інфляційних втрат у сумі 2994,64 грн., а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не зявились. Про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ТОВ «Ніконджитбудсервіс» є власником гуртожитку за адресою: вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2005 року та є його балансоутримувачем (а.с. 10).

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «Ніконджитбутсервіс» є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 12-13).

У відповідності до п. п. 1.1, 4.1 та 4.2 договорів про користування площею проживаючим у гуртожитку ТОВ «Ніконджитбутсервіс» від 01 червня 2003 року та від 01 серпня 2003 року, укладених між цим товариством та ОСОБА_2 строком на один рік, ТОВ «Ніконджитбутсервіс» передав у користування останньому кімнати № № 313, 314, 315. Плата за користування житловою площею проводиться по встановленим ставкам, витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування житловою площею та окремо плата за них не стягується. Оплата вноситься не пізніше 10 числа наступного, що підлягає оплаті місяця. Пунктом 7.1. цих договорів передбачено, що договір вважається пролонгованим на той самий строк, якщо жодна сторона про сповістить про розірвання договору не раніше ніж за місяць.

Цивільний кодекс України передбачає випадок пролонгації договору найму (оренди): ч. 1 ст. 764 ЦК України - якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений (постанова Верховного Суду України від 25 травня 2016 року в справі № 3-312гс16).

Тобто в даному випадку за змістом договору передбачена автоматична пролонгація його дії за відсутності заперечень жодної сторони.

Згідно ч. 1 ст. 762 за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В порушення наведених вимог закону та умов договору, відповідач ОСОБА_2 не в повному обсязі виконував взяті на себе зобовязання та сплачував вартість за проживання в меншому розмірі ніж той, який встановлений наведеними розпорядженнями власника гуртожитку, тому утворилася заборгованість в сумі 17447,05 грн. та інфляційні витрати в сумі 2994,64 грн., за період з 2005 року по 01.12.2016 року, що підлягають стягненню з нього, як сторони договору, на підставі приписів ЦК України.

В той же час суд вважає, що вимоги до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу не підлягають задоволенню, оскільки вони не є стороною у договорі оренди житла, через що не несуть обов`язки щодо його утримання, відповідно до ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212 - 214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» (р/р 9001 МФ «Приватбанк», МФО 326610, код 30737818) заборгованість за користування найманими житловими приміщеннями в розмірі 17 447 грн. 05 коп. та інфляційні витрати за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 2 994 грн. 64 коп., усього - 20441,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» (р/р 9001 МФ «Приватбанк», МФО 326610, код 30737818) судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 грн.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова