Ухвала

Іменем України

Справа № 712/10954/17

Номер провадження 2/712/2551/17

05 вересня 2017 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м.Черкаси Марцішевська О.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до концерна "Техвоєнсервіс" про стягнення компенсації суми доходу, втраченого внаслідок порушення строку його виплати, середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що працював в концерні «Техвоєнсервіс» з 06.09.2010р. по 01.02.2013р. Звільнений за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням). При звільненні з позивачем не був проведений повний розрахунок, існувала заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 93250,90 грн. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 01.12.2016р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2017р. вимоги позивача задоволено та стягнуто на його користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 93250,90 грн. Проте, з вини відповідача було допущено затримку виплати заробітної плати, починаючи з 06.06.2010р. до 01.02.2013р., а фактичний розрахунок було проведено лише 31.07.2017р., тому на підставі ст.117 КЗпП України позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки рохунку при звільненні та компенсації втрати заробітку з урахуванням інфляції. Просить суд стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків ї виплати у розмірі 95116,23 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 194197,50 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 7087,02 грн., а всього - 296 400,75 грн.

Предявлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки у повній мірі не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України при подачі позову не оплачений судовий збір в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, однак, позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, який підлягає сплаті в розмірі 1% від заявленої до стягнення суми 194197,50 грн., тобто 1941,98 грн.

Суд виходить з того, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Виплати на підставі ст.117 КЗпП України не є заробітною платою (винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу в період трудового договору), так як є формою відповідальності роботодавця внаслідок порушення після припинення трудового договору строків розрахунку при звільненні, отже при заявленні вимоги про стягнення на підставі ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судовий збір підлягає сплаті у розмірі, що визначено законом.

Стосовно вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку, позивачем не вказано конкретно, чи є заявлені до стягнення суми складовими нарахованої і не виплаченої заробітної плати, або між сторонами існує спір щодо їх виплати та з якого часу він виник, коли позивачем конкретно пред'явлено вимогу щодо їх виплати, що підлягає врахуванню при вирішенні питання про відкриття провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Згідно з п.6 ст.119 ЦПК України до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Позовна заява подана з приводу вимог про стягнення нарахованої і невиплаченої зарплати можуть пред'являтись в порядку позовного провадження лише з долученням доказів попереднього звернення до суду в порядку наказного провадження.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 ЦПК України, або не оплачений судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120, 121 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до концерна "Техвоєнсервіс" про стягнення компенсації суми доходу, втраченого внаслідок порушення строку його виплати, середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки -залишити без руху, надавши строк протягом 5 днів з дня отримання ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси О.М. МАРЦІШЕВСЬКА