Справа № 127/5917/17 Провадження № 22-ц/772/2187/2017Головуючий в суді першої інстанції Гриневич В. С.
Категорія 27Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участі секретаря Агеєвої Г.В., представників апелянтки, відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, адвоката Дроненка Ю.В., представника позивач-ки ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника третьої особи, яка не заявляє са-мостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_7 - ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_2

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, її представника, ад-воката Дроненка Юрія Вікторовича на рішення Вінницького міського суду Він-ницької області від 07 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

21 березня 2017 року ОСОБА_5 звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання виконавчого на-пису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований наступним. 23 гру-дня 2016 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Дячуком В.В. за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 53186197. Такі дії вчинені на підставі вико-навчого напису від 19 грудня 2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Він-ницького міського нотаріального округу Колесніком О.В., про звернення стяг-нення в рахунок погашення боргу в сумі 3540000,00 гривень за договором за-стави на належний позивачці на праві власності автомобіль. Під час виконав-чого провадження автомобіль Фольксваген Тігуан, 2014 року випуску, реєстра-ційний номер НОМЕР_1 переданий відповідачці. Однак виконавчий напис вчинений нотаріусом безпідставно, з грубим порушенням норм чинного законо-давства в частині додержання вимог закону щодо порядку вчинення виконавчо-го напису, встановлення і підтвердження розміру безспірних вимог. ОСОБА_5 31 травня 2016 року повідомляла нотаріуса Колесніка О.В. про невизнання вимог ОСОБА_2 стосовно обставин зобов'язання за договором позики та суми грошових вимог у розмірі 2520000,00 гривень. Не дивлячись на це, нотарі-усом був вчинений оспорюваний виконавчий напис. Такий спосіб звернення стягнення на заставне майно договором застави не передбачався. Позичальни-ками за договором позики від 29 травня 2015 року є ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_5 і кожен з них повинен нести відповідальність в межах прий-нятих на себе зобов'язань. Крім цього, нотаріусом допущене стягнення 1% від суми позики за кожен день прострочення, що свідчить про спірність цієї суми з огляду на спеціальну позовну давність до вимог про стягнення неустойки. Но-таріус не пересвідчився в реальному існуванні заборгованості за позикою, зо-крема, позивачки, у її розмірі, через що заявлений в суд даний позов (а. с. 2-5).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки залучені ОСОБА_12, ОСОБА_7

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року позов задоволений. Виконавчий напис, вчинений 19 грудня 2016 року при-ватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Колесніком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 678, про звернення стягнення на заставне майно ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на транспортний засіб - ав-томобіль марки ( моделі ) Volkswagen Tiguan, 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, в рахунок погашен-ня боргу в сумі 3540000,00 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 640,00 гривень судових витрат, пов'-язаних зі сплатою судового збору ( а. с. 121-126 ).

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відпові-дачка ОСОБА_2, її представник, адвокат Дроненко Ю.В. оскаржують йо-го в апеляційному порядку, просять дане судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 Апелянти вважа-ють оскаржуване рішення несправедливим, посилаються на його ухвалення за невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права ( а. с. 131-133 ).

Ухвалою судді апеляційного суду від 26 липня 2017 року ОСОБА_2 поновлений строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського су-ду Вінницької області від 07 липня 2017 року ( а. с. 143 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу представників осіб, котрі беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши закон-ність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апе-ляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апе-ляційного суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 29 травня 2015 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_5 договір позики, згідно якого відпові-дачка передала останнім 600 тисяч гривень строком до 01 липня 2015 року з на-рахуванням 2% від позиченої суми за кожен місяць користування позикою. У забезпечення виконання ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_5 взятих зобов'язань 06 червня 2015 року ОСОБА_5 згідно укладеного договору пере-дала в заставу ОСОБА_2 автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, належний їй на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3.

20 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Колесніка О.В. із заявою про пере-дачу ОСОБА_5 вимоги щодо виконання зобов'язання у 5-денний термін з повернення боргу в сумі 600 тисяч гривень та 1% від суми позики за кожен день прострочення ( 320 днів ) у розмірі 1920000,00 гривень. Інакше сума боргу буде стягнута в примусовому порядку та звернено стягнення на заставне май-но. Цього ж дня нотаріусом таку заяву надіслано ОСОБА_5, яка листом від 31 травня 2016 року повідомила нотаріуса Колесніка О.В. про невизнання ви-мог ОСОБА_2, оскільки умови договору позики були виконані шляхом укладення нового договору позики від 31 липня 2015 року, заборгованість за попереднім договором позики відсутня.

08 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса Колесніка О.В. із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі застави автомобі-ля, просила звернути стягнення на заставне майно. Нотаріус листом від 08 лис-топада 2016 року № 68/02-20 запропонував ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_5 протягом 30 календарних днів після одержання цього листа надати підтверджуючі документи про виконання зобов'язання за договором позики від 29 травня 2015 року або про виконання/припинення/розірвання договору заста-ви автомобіля від 06 червня 2016 року. У відповідь адресати листами від 07 гру-дня 2016 року повідомили нотаріуса про невизнання вимог ОСОБА_2, вважають їх безпідставними, бездоказовими.

19 грудня 2016 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріально-го округу Колеснік О.В. вчинив виконавчий напис, запропонувавши звернути стягнення на заставне майно ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, а саме на автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що є предметом до-говору застави від 06 червня 2015 року, відповідно до якого забезпечувалося виконання зобов'язань за договором позики від 29 травня 2015 року на загальну суму 600 тисяч гривень, строк виконання зобов'язань за яким настав 01 липня 2015 року. У виконавчому написі нотаріус зазначив, що загальна сума боргу за період з 01 липня 2015 року по 08 листопада 2016 року за договором позики від 29 травня 2015 року становить 600 тисяч гривень - основне зобов'язання, 1% від суми позики за кожен день прострочення ( 490 днів ) 2940000,00 гривень, разом - 3540000,00 гривень.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції керувався нормами статей 6, 549, 590, 625 ЦК України, Законами України «Про заставу», «Про за-безпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», «Про нотаріат», поло-женнями постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборговано-сті провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотарі-уса» та підкреслив, що звернення стягнення на заставлене майно може здійсню-ватися як за рішенням суду, третейського суду, так і на підставі напису нотарі-уса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Безспірність ви-мог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно Переліком доку-ментів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспір-ність заборгованості в контексті наявних документів, за якими стягнення забор-гованості провадиться у безспір-ному порядку.

Документів, що підтверджували б безспірність заборгованості ОСОБА_5 ( та й інших позичальників - боржників ) у сумі 3540000,00 гривень ОСОБА_2 нотаріусу не представила, надавши договір застави транспортно-го засобу від 06 червня 2015 року та договір позики від 25 травня 2015 року на суму 600 тисяч гривень. У оспорюваному виконавчому написі нотаріуса йдеть-ся не про 600 тисяч гривень, а про суму понад три мільйони гривень, яка розра-хована відповідачкою з врахуванням 2940000,00 гривень нарахування простро-чення виконання зобов'язання за 490 днів. Суд дійшов висновку про те, що пе-редбачена сторонами договору позики від 29 травня 2015 року відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1% від суми по-зики за кожен день прострочення за своєю правовою природою є неустойкою у вигляді пені.

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Колеснік О.В., вчиняючи виконавчий напис на договорі застави, порушив вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат» та положення постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку докумен-тів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

З висновками суду першої інстанції, викладеними в рішенні від 07 липня 2017 року у даній справі, слід погодитися.

Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що однією з визначальних умов для можливості кредитора задо-вольнити свої вимоги шляхом реалізації права на здійснення стягнення з борж-ника за виконавчим написом нотаріуса є безспірність вимог про розмір заборго-ваності.

З врахуванням фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов об-грунтованого висновку, що на час вчинення нотаріусом оспорюваного виконав-чого напису між сторонами спірних відносин мав місце спір з приводу сум за-боргованих коштів, зокрема, стосовно позивачки. Це безумовно доводиться пе-репискою, що безспірно існує між нотаріусом та сторонами у справі. Отже, до-води відповідачки та її представників про безспірність заборгованих сум об'єк-тивно не можуть бути визнані обгрунтованими.

Висновок суду з приводу даного спору узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14.

Виконуючи норми статей 3, 10, 60, 61 ЦПК України, суд прийшов до пра-вилього висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_5

По результатах вирішення по суті спору суд першої інстанції здійснив роз-поділ судових витрат у справі з дотриманням норм статті 88 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що вони є правильними, вмотивованими та справедливими.

У своїй апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2, її представник, ад-вокат Дроненко Ю.В. заперечують висновок суду щодо ненадання стягувачкою нотаріусу всіх передбачених документів на підтвердження безспірності забор-гованої суми, стверджують про ненадання правової оцінки переписці між сто-ронами у справі, з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки, яка доводить правомірність вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису. Апелянти вказують на немож-ливість надання нотаріусу інших документів про безспірність вимоги стягу-вачки у зв'язку з їх відсутністю, не заперечують визначення 1% від суми позики за кожен день прострочення як пені. На думку апелянтів у суду першої ін-станції були лише формальні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і то лише в частині застосування майнової відпові-дальності боржників у ромірі 1% від суми позики за кожен день прострочення зобов'язань, але в іншій частині виконавчий напис є законним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстан-ції, викладених у рішенні від 07 липня 2017 року. За викладених об'єктивних фактичних обставин справи, що мають місце, і, наразі, не заперечуються осо-бами, котрі беруть у ній участь, апеляційна скарга ОСОБА_2, її представ-ника, адвоката Дроненка Ю.В. задоволенню не підлягає, її обгрунтування запе-речується матеріалами справи, наявними в ній доказами.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко-дексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, її представника, ад-воката Дроненка Юрія Вікторовича відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: