Справа № 2-2838/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Продан М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № 42-01/11-А від 30.09.2011 року в розмірі 260 118,48 грн. Також просив стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 30 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п. 1.3 Статуту, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 42-01/11-А, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 154 504,00 грн. з оплатою по процентній ставці 18,5% річних, на строк до 29.09.2018 року.

В свою чергу, позичальник за договором зобов'язався щомісячно, в термін до 20 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у розмірі встановленому Графіком погашення кредиту.

Банк умови договору, в частині надання кредитних ресурсів виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі 154 504,00 грн., що підтверджується заявою на отримання кредиту від 20.09.2011 року.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує в частині своєчасного повернення кредитних ресурсів, процентів за користування кредитними ресурсами, в порядку та строки, визначені кредитним договором, що призвело до виникнення значної заборгованості, яка станом на 01.12.2016 року становить 260 118,48, з яких: сума заборгованості по основному боргу кредиту - 100 219,87 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 1 909,93 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 27 939,27 грн.; пеня - 130 049,41 грн.

Крім того, як зазначає позивач, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 42-01/11-А від 30 вересня 2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 30 вересня 2011 року був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В., за реєстровим № 2176, відповідно до якого відповідач передав позивачу в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2011 року випуску, колір СІРИЙ, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР ДАІ №13 при УДАІ в м. Києві 29.09.2011 року.

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 42-01/11-А від 30 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 30 вересня 2011 року був укладений договір поруки № 42-01/11-А-П.

Враховуючи ту обставину, що Позичальник та Поручитель порушують вимоги умов Кредитного договору та Договорів поруки, а саме не виконують належним чином, в обумовлені строки зобов'язання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій Кредитним договором, позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення не заперечував, про що надав відповідне клопотання (а.с. 72).

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п. 1.3 Статуту, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 42-01/11-А (а.с.а.с.6-14).

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 154 504,00 грн. з оплатою по процентній ставці 18,5% річних. Видача кредитних ресурсів за цим договором проводиться на підставі письмової заявки позичальника, за погодженням Банком (п. 3.1 кредитного договору).

Згідно з п. 3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 29.09.2018 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язався щомісячно, в термін до 20 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у розмірі встановленому Графіком погашення кредиту (а.с. 14).

З матеріалів справи встановлено, що Банк умови договору, в частині надання кредитних ресурсів виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на отримання кредиту від 20.09.2011 року (а.с.а.с. 29-31).

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 18,5% річних.

Нарахування процентів здійснюється в період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок.

Нарахування процентів за день видачі кредитних ресурсів проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Нарахування проводиться не рідше одного разу на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 01 по останнє число включно кожного місяця. Нарахування процентів проводиться по методу «факт»/360 за кожний день користування кредитними ресурсами.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього Договору, а також будь-яких інших строків, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Але позичальником умови договору належним чином не виконуються, відповідач кредит не повернув, нараховані за користування кредитними коштами проценти не сплатив, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, яка позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем (а.с.а.с. 24-28).

Відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитним договором № 42-01/11-А від 30 вересня 2011 року сума боргу станом на 01.12.2016 року становить 260 118,48, з яких: сума заборгованості по основному боргу кредиту - 100 219,87 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 1 909,93 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 27 939,27 грн.; пеня - 130 049,41 грн.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 42-01/11-А від 30 вересня 2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 30 вересня 2011 року був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В., за реєстровим № 2176, відповідно до якого відповідач передав позивачу в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2011 року випуску, колір СІРИЙ, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР ДАІ №13 при УДАІ в м. Києві 29.09.2011 року (а.с.а.с. 20-23)

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 42-01/11-А від 30 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 30 вересня 2011 року був укладений договір поруки № 42-01/11-А-П (а.с.а.с. 16-19).

За умовами договору поруки, згідно п. 1.1, Поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

Пунктом 1.2 договору поруки визначено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань, як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згідно статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 546 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов'язання та зазначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до умов Договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов'язку боржників, у відповідності до ч. 1 ст. 543 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 543 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частину (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Невиконання Позичальником умов Кредитного договору дає право кредитору достроково вимагати виконання боргових зобов'язань за кредитом у Позичальника.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами( ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи з того, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, порушують вимоги умов Кредитного договору та Договорів поруки, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 901,78 підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 88, 209, 214, 215, 224 ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 543, 546, 554, 598, 610, 611, 612, 623, 625, 629, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором № 42-01/11-А від 30 вересня 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, у розмірі 260 118 (двісті шістдесят тисяч сто вісімнадцять) гривень 48 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 3 901 (три тисячі дев'ятсот одну) гривню 78 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн