Справа № 296/3041/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Тузенко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання кредиту №284/24-67 від 11.02.2008 року у сумі 70723,10 грн., а також витрат по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 11.02.2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №284/24-67, відповідно до якого позивач надав грошові кошти в сумі 16 698,33 грн. зі сплатою 15,00 % річних. Кредит надавався на здійснення страхових платежів за договором добровільного страхування транспортного засобу №0080471 від 06.02.2008 року.

26.06.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін договір про надання відновлювальної кредитної лінії №284/24-67 від 11.02.2008 року, згідно умов якого відсоткова ставка за користування кредитом змінювалась з 15% річних до 24% річних, а дію договору було продовжено до 10.02.2017 року.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24.02.2016 року склала 70723,10 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належно.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд застосувати строки позовної давності до вимог позивача.

Клопотання про застосування строків позовної давності представник відповідача обґрунтовує тим, що згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за користування кредитом відповідачем здійснено у квітні 2009 року. При цьому, до суду позивач звернувся лише у березні 2016 року, тобто, з пропуском встановленого трьохрічного строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 11.02.2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №284/24-67, відповідно до якого позивач надав грошові кошти в сумі 16 698,33 грн. зі сплатою 15,00 % річних.

26.06.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін договір про надання відновлювальної кредитної лінії №284/24-67 від 11.02.2008 року, згідно умов якого відсоткова ставка за користування кредитом змінювалась з 15% річних до 24% річних, а дію договору було продовжено до 10.02.2017 року.

Банк свої зобов'язання виконав, надавши кредит на умовах, в строки та розмірі, обумовленому угодою.

Позичальник в свою чергу прийняті на себе зобов'язання щодо повернення коштів та сплати відсотків та інших платежів, обумовлених угодою, не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Згідно наданого ПАТ "Укрсоцбанк " розрахунку, станом на 24.02.2016 заборгованістьТопольницького В.В. перед банком становить 70723,10 грн.

Також, відповідно до розрахунку заборгованості відповідача перед банком вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 29.04.2009 року жодного платежу за кредитним договором не сплатив.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячним платежем, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності за вимогами до ОСОБА_1 сплинув 29.04.2012 року, при цьому позивач звернувся до суду з позовом лише 01.04.2016 року, тобто з пропущеним строку позовної давності. Крім того, позивачем не зазначено причин пропуску строку позовної давності і його представником не ставилось питання про його поновлення.

Частиною3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає правильним в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити за спливом строків позовної давності.

При цьому суд враховує також правову позицію, висловлену Верховним судом України за наслідками розгляду цивільної справи № 6-31цс15, відповідно якої у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пропуском строку звернення з позовом до суду.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Бондарчук