АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 632/1835/16-ц Головуючий І інстанції: Кочнєв О.В.
Провадження № 22-ц/790/3686/17 Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на боці відповідача - Комінтернівський відділ державної виконавчої служби міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна ,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харкова від 11 квітня 2016 року на ? належну частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею ? частини вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 липня 2016 року, без виділення конкретних будівель співвласникам домоволодіння. ОСОБА_3 є боржником за відповідним виконавчим провадженням, а тому постановами державних виконавців Комінтернівський ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області від 18 серпня 2013 року та від 11 квітня 2016 року на належне відповідачу майно накладено арешт із забороною його відчуження. ОСОБА_2 не має можливості зареєструвати право власності на вказане майно на підставі рішення суду. Підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_3 вже відсутні.

В судове засідання позивач, відповідач та третя особа не з'явилися.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Постановлено зняти арешт, накладений на належне ОСОБА_2 майно, а саме ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,25 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволені позову відмовити. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням порушено його права як стягувача за виконавчим провадженням, проте до участі у справі він не залучався.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що на час розгляду справи об'єктивні підстави для продовження арешту нерухомого майна в частині, що належить позивачу відсутні, оскільки вона не є учасником виконавчого провадження про стягнення коштів з відповідача та не повинна відповідати за його невиконаними зобов'язаннями власним майно; порушення порядку накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_3 не встановлено.

Проте, погодитися з таким висновком судова колегія не може оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем по справі ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 15.10.2013 року, укладеного між ним та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В. за реєстровим номером 2920 та зареєстрованого у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексними номерами 10907882 та 10908173 від 15.10.2013 року (а.с.8-15).

Рішенням Первомайського міськрайонного суд Харківської області від 07.06.2016 року, яке набрало законної сили, за позивачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

На підставі постанови Комінтернівського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 50826720 від 11.04.2016 року накладено заборону на вказане нерухоме майно, а саме : житловий будинок , розташований за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.21).

Відповідно до ч.2 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як зазначено у рішенні суду, на спірний будинок, який належить позивачу та відповідачу, на підставі постанови державного виконавця як службової особи третьої особи по справі про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 16.08.2013 року у виконавчому провадженні №39321089, індексний номер реєстрації 13622365 від 06.06.2014 року та постанови державного виконавця як службової особи третьої особи по справі про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 11.04.2016 року у виконавчому провадженні №50826720, індексний номер реєстрації 29226104 від 13.04.2016 року був накладений арешт та оголошена заборона їх відчуження.

Із матеріалів справи вбачається, що в межах виконавчого провадження №39321089 про стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова заборгованості по сплаті єдиного внеску в сумі 5766,45 грн. постановою державного виконавця від 16.08.2013 року дійсно було накладено арешт на все майно, що належить боржнику , у тому числі і на спірний будинок (а.с.40).

Згідно інформаційної довідки №63207700 від 11.07.2016 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за виконавчим провадженням №50826720 арешт на зазначений житловий будинок не накладався, до нерухомого майна було застосовано такий вид обтяження, як заборона відчуження (а.с.18-22).

Стягувачем у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_1, якого до участі у справі залучено не було.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, матеріали виконавчого провадження №50826720 не дослідив та не залучив стягувача до участі у справі.

За поясненнями представника ОСОБА_1, заборону на нерухоме майно на підставі документу №50826720 від 11.04.2016 року було накладено Комінтернівським ВДВС ХМУЮ в порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції вказаного факту не заперечувала та пояснила, що позивачці не було відомо, з яких саме підстав було накладено арешт на майно.

Виходячи із наведеного, колегія суддів знаходить рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам ст.213, 214 ЦПК України і відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Рішення суду апеляційної інстанції про відмову ОСОБА_2 у позові не позбавляє її права звернутися до суду з таким же позовом, визначивши суб'єктний склад осіб відповідно до правовідносин, що склалися.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на боці відповідача - Комінтернівський відділ державної виконавчої служби міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді