Справа пр. 2/756/1436/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 червня 2017 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Бабчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Після розлучення в серпні 2014 року він виїхав та за цей період не приїздив жодного разу, де проживає на даний час не відомо, однак залишився бути зареєстрованим за адресою квартири АДРЕСА_1

ОСОБА_1 зазначила, що вона зі своїм неповнолітнім сином є співвласником квартири АДРЕСА_1, при цьому змушена сплачувати значно більшу суму за комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання житла з огляду на реєстрацію в квартирі ОСОБА_2

У зв»язку із цим, просила про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов, просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вислухавши показання свідка приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно Довідки Форма №3 від 28.09.2016 року «Центр комунального сервісу» ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 17.01.2006 року (а.с. 13).

Факт не проживання відповідача за адресою квартири АДРЕСА_1 з серпня 2014 року засвідчується Актом від 03.11.2016 року та показами свідка наданими в судовому засіданні, крім того, згідно довідки від 26.05.2017 року №113-аз/125/51/5-2017, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, ОСОБА_2 із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі АДРЕСА_1 у період часу з серпня 2014 року до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не звертався.

Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Тобто, відповідач на час звернення позивача до суду не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 більше одного року поспіль.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним".

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як співвласник квартири має право на здійснення права власності на належну їй частину квартири АДРЕСА_1 та вимагати усунення порушень цього права.

Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 21 (двадцять одну) копійку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук