Номер провадження: 22-ц/785/5030/17
Номер справи місцевого суду: 504/3999/16-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання договорів та витребування земельних ділянок,-

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідачів, який було уточнено, про розірвання договору купівлі-продажу від 19.06.2006 року за № 1923, витребування у ОСОБА_2 земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (у.н. 1 та у.н. 2), стягнення у солідарному порядку з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 19 900 456,12 гривень (а. с. 2-8, 88-96).

02.03.2017 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту (а. с. 98-101).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 в межах заявленої суми у розмірі 19 900 456,12 гривень та оголошено його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 в межах заявленої суми у розмірі 19 900 456,12 гривень та оголошено його відчуження (а. с. 110).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 125-127).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України які наведенні у Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, суди при вирішенні питання про забезпечення позову мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу від 19.06.2006 року за № 1923, витребування у ОСОБА_2 земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (у.н. 1 та у.н. 2), стягнення у солідарному порядку з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 19 900 456,12 гривень.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

За правилами ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги відповідність обраного заходу забезпечення заявленим позовних вимогам, при цьому враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені застосуванням відповідних заходів.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Таким чином, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4, суд першої інстанції не вказав при цьому, на яке саме майно необхідно накласти арешт.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції, належним чином не з'ясував межі забезпечення, не прийняв до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів по забезпеченню позову.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2017 року підлягає скасуванню, а питання про забезпечення позову направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2017 року - скасувати, питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

Калараш А.А.