Справа №585/1443/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1169/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про виділ майна в натурі,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила суд: виділити їй в натурі в особисту приватну власність 1/2 частину нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_1, згідно варіанту І висновку судової будівельно - технічної експертизи №71/72 від 21 квітня 2016 року в житловому будинку літ.А-1: кухню літ.3 площею10,00 кв.м; житлову кімнату літ.4 площею 6,40 кв.м; сіни літ.1-1 площею 7,0 кв.м; комору літ.2 площею 5,6 кв.м; житлову кімнату літ.2-4 площею 11,0 кв.м, загальною площею 40,0 кв.м; з надвірних будівель: ганок літ.К; погріб літ. п/ г; сарай літ.Б- 1.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 листопада 1983 року їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку загальною житловою площею 29,60 кв.м, з надвірними будівлями: сарай Б-1; літня кухня В-1; сарай В1; погріб п/г; вбиральня У, розташованого в АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 1072,0 кв.м. Інша частина спірного житлового будинку, належить на праві спільної часткової власності, по 1/4 частці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Згідно посвідчувального запису на генеральному плані, який є складовою частиною технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 земельна ділянка за вказаною адресою загальною площею 1072 кв.м. на підставі рішення виконкому Роменської міської ради від 16 лютого 1954 року зареєстрована за домоволодінням АДРЕСА_1, реєстровий № 615 від 21 лютого 1954 року. На підставі рішення виконавчого комітету Роменської міської ради №18 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 24 січня 2001 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано у спільну сумісну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 - площею 535 кв.м. Згідно повідомлення КП «Роменське МБТІ» остання інвентаризація нерухомого майна проводилася 31 березня 2015 року за зверненням ОСОБА_4 при оформленні спадщини після померлого ОСОБА_8 Вказує, що угода про встановлення порядку користування відособленими приміщеннями будинку, які розташовані в АДРЕСА_1, відповідно до частки кожного з співвласників - не укладалася, нотаріально не посвідчувалася і у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів - не реєструвалася. Орієнтована вартість 1/2 частини житлового будинку загальною житловою площею 29, 60 кв.м., з надвірними будівлями: сарай Б-1; літня кухня В-1; сарай В1; погріб п/г; вбиральня У, розташованого в АДРЕСА_1, яка підлягає виділу становить 35000 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Виділено ОСОБА_3 в натурі в особисту приватну власність частину нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, Сумської області, а саме: кімнату 3 ( кухня) площею 10,0 кв.м, кімнату 4 ( житлову) площею 6,4 кв.м, 1 1(сіни) площею 7,0 кв.м, 2( комора) площею 5,6 кв.м, кімнату 2-5(житлова) площею 8,10 кв.м, ганок «к», погріб «п/г», сарай «Б-1», що становить 47/100 частки домоволодіння, згідно з варіантом №3 розподілу домоволодіння висновку судової будівельно-технічної експертизи №71/72 від 21 квітня 2016 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким виділити їй в натурі в особисту приватну власність 1/2 частину нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Сумської області, згідно варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 квітня 2016 року, а саме: кухню літ.3 площею 10,00 кв.м; житлову кімнату літ.4 площею 6,40 кв.м; сіни літ.1-1 площею 7,0 кв.м.; комору літ.2 площею 5,6 кв.м; житлову кімнату літ.204 площею 11,0 кв.м, загальною площею 40 кв.м.; ганок літ.к; погріб літ.п/г;, сарай літ.Б.1.

Доводи скарги мотивує тим, що рішення суду першої інстанції про виділення їй в натурі в особисту приватну власність частини нерухомого майна згідно з варіантом №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 квітня 2016 року є незаконним, необґрунтованим та суперечить роз'ясненням наданим у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04 жовтня 1991 року та вимогам ст.ст. 358, 365 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції.

Доводи скарги мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги при вирішення спору по суті висновок судової будівельно-технічної експертизи № 71/72, складеного 21 квітня 2016 року, оскільки він є необґрунтованим та суперечить матеріалам цивільної справи. Вважає, що варіант виділу частки ОСОБА_3 згідно висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №1581/1582 від 07 квітня 2017 року є законним і обґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити. На апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 заперечив.

Представники відповідачів підтримали доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_4, оскільки запропонований судом варіант виділення позивачу в натурі майна, а також варіант який пропонує позивач у своїй апеляційній скарзі, позбавляє відповідачів частини їх майна, яке відповідно їх часток знаходиться в їх користуванні. Обставини здійснення відповідачами добудови до їх частки житлового будинку службових приміщень (кухні, сіни) встановлено судовим рішенням, яке має преюдиціальне значення для вирішення спору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 слід задовольнити частково з наступних підстав

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має технічну можливість реалізувати, гарантоване ст. 364 ЦК України, право на виділ у натурі його частки у домоволодінні по АДРЕСА_1, без відхилення від розміру ідеальних часток співвласників вказаного нерухомого майна і без присудження грошової компенсації іншим співвласникам, частка яких зменшилась.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що на підставі рішення виконкому Роменської міської ради від 16 лютого 1954 року земельна ділянка загальною площею 1072 кв.м зареєстрована за домоволодінням АДРЕСА_1, реєстровий № 615 від 21.02.1954 року (а. с. 9 - 13, т. 1).

Як вбачається із матеріалів інвентарної справи № 991 житлового будинку АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва 17.10.1949 р. ОСОБА_9, як дружині померлого ОСОБА_10, належало в спільному майні цього подружжя половина частини права забудівлі земельної ділянки та половина частини домобудівель збудованих по цьому праву, яке знаходиться в АДРЕСА_2, записаного на ім'я її чоловіка ОСОБА_10 Це свідоцтво 22.10.1949 р. пройшло державну реєстрацію в Інвентаризаційному бюро Роменської міської ради депутатів трудящих Сумської області.

Згідно спадкового посвідчення за законом від 17.10.1949р. після смерті ОСОБА_10 його спадкоємці: дружина ОСОБА_9, донька ОСОБА_11 (прізвище змінено на ОСОБА_12) і син ОСОБА_8 успадкували спадщину в рівних частинах, що складається із половини частини права забудівлі земельної ділянки та половини домобудівлі, що збудована по цьому праву, яке належало ОСОБА_10 згідно договору про право забудування від 17.05.1939р. Цей правовстановлюючий документ 22.10.1949р. пройшов державну реєстрацію в Інвентаризаційному бюро Роменської міської ради депутатів трудящих Сумської області.

Відповідно до висновку про реєстрацію домоволодіння від 22.10.1949р. частка ОСОБА_9 становить 2/3 частини домоволодіння; ОСОБА_11 та ОСОБА_8 по 1/6 частини домоволодіння.

Успадковане домоволодіння складалося, станом на час проведення інвентаризації у грудні 1953р., з житлового будинку загальною площею 50,37кв.м., жилою площею 29,62кв.м., в т.ч. з 2-х житлових кімнат по 6,52 кв.м. та 23,1 кв.м., кухні 8,78кв.м., комори - 5,42кв.м. та сіней холодних - 6,55 кв.м. Комора, сіни холодні та кухня розміщенні біля жилої кімнати площею 6,52кв.м. Окрім жилого будинку на земельній ділянці було побудовано погріб під сінцями літ. п/г та ганок «літ.кр.». Крім того, за даними оцінювального акту від 08.01.1954р. вже значиться побудований сарай літ. Б.

Згідно договору дарування від 27.10.1975р. ОСОБА_9, що проживала в АДРЕСА_1, продала свою частку подружжя - половину одноповерхового будинку загальною площею 29,8 кв.м. з належними до цієї частини будинку надвірними будівлями ОСОБА_13, який проживав за цією адресою.

Отже, після дарування ОСОБА_9 свої частки подружжя - половини жилого будинку ОСОБА_13 у жовтня 1975р., їй та її дітям - доньці ОСОБА_7 і сину ОСОБА_8 стало належить тільки половина жилого будинку загальною жилою площею 29,8 кв.м., який складався з 2-х житлових кімнат по 6,52 кв.м. та 23,1 кв.м., кухні 8,78 кв.м., комори - 5,42 кв.м. та сіней холодних - 6,55 кв.м.

Після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина, а саме її успадкована 1/6 частка після смерті чоловіка ОСОБА_10, яку успадкували донька ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 успадкували по 1/12 чистини жилого будинку загальною жилою площею 29,8 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом 01.02.1979р.

Після смерті ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3., неповнолітня ОСОБА_14 (після одруження змінила прізвище на «ОСОБА_16») на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.1983р., успадкувала 1/2 частини житлового будинку загальною житловою площею 29, 60 кв.м., з надвірними будівлями: сарай Б-1; літня кухня В-1; сарай В1; погріб п/г; вбиральня літ. У, розташованого в м. Ромни по АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 1072,0 кв.м. (т.1 а. с. 7, 8 ).

Право власності позивача ОСОБА_14, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доводиться витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно складеного станом на 01.04.2005р., згідно якого ОСОБА_14 належить ? чатка спірного будинку, а ОСОБА_12 і ОСОБА_8 по ? частці цього спірного будинку.

Після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2005р. його дружина відповідач ОСОБА_4 успадкувала ? частку цього дерев'яного обкладеного цеглою жилого будинку загальною житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 169,4 кв.м., літ. А-1, господарчі споруди сарай літ.Б, літня кухня літ.В, сарай літ.В-1, погріб П-г, вбиральня У, яке зареєстровано відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно складеного станом на 13.07.2005р.

За інформацією Роменської державної нотаріальної контори від 12.08.2015р. (а.с.95т.1) ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцем якої за її заповітом виступає ОСОБА_6.

Відповідачу ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.04.2015 на праві власності належить 1/4 частини житлового будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.101). 1/6 частка значиться за спадкодавцем ОСОБА_7 згідно спадкового посвідчення по закону, виданого 17.10.1949р., право власності зареєстроване Роменським міськомгоспом 22.10.1949р., а 1/12 частка значиться за цим спадкоємцем згідно свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого державною нотаріальної конторою 01.02.1979р., право власності зареєстроване 12.02.1979 Роменським міжміським бюро технічної інвентаризації. В цілому житловий будинок дерев'яний, обкладений цеглою і розташований на земельній ділянці з визначеним кадастровим номером. Загальна площа будинку 66кв.м., житлова - 29,6кв.м. (жила площа зменшилася на 0,2 кв.м. за рахунок обладнання перегородки) на плані літерою «А», при цьому надвірні будівлі та споруди: ганок цегляний літ «гн» (дозволу не потрібно), сарай цегляний літ «Б», сарай цегляний літ. «В1», літня кухня цегляна літ. «В», погріб цегляний літ. «п/г», під літ. «а1» (дозволу не потрібно), погріб цегляний літ. п/г під літ. «В1» ( дозволу не потрібно) , гараж цегляний літ. «Г», вбиральня цегляна літ. «У»( дозволу не потрібно).

Також, ОСОБА_11 на праві власності належить 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0535 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 102).

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 є власниками у порядку спадкування по 1/4 частини житлового будинку загальною площею 66 кв.м., жилою 29,6 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, а саме - надвірних будівель та споруд ганок цегляний літ «гн», сарай цегляний літ «Б», сарай цегляний літ.»В1», літня кухня цегляна літ. «В», погріб цегляний літ. «п/г», під літ. «а1», погріб цегляний літ. п/г під літ. «В1», гараж цегляний літ. «Г», вбиральня цегляна літ. «У», розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачу належить ? частина спірного будинку жилою площею 29,6 кв.м., а саме, житлова кімната по 6,52 кв.м. (зараз 6,4 кв.м) кухні 8,78кв.м. ( зараз 10,0 кв.м.), комори - 5,42кв.м. (зараз 5,6 кв.м.)та сіней - 6,55 кв.м.(зараз 7,0кв.м). Прибудови до половини будинку, якою користувалася родина ОСОБА_11, а саме - кухні та двох сіней, до складу частки ОСОБА_3 не враховувалися, що спростовує твердження представника позивача проте, що ? частку будинку позивача слід розраховувати виходячи із загальної площі всього будинку, а саме з урахуванням до нього прибудов, які належать відповідачам на праві спільної часткової власності.

За час експлуатації спірного жилого будинку на земельній ділянці, на які він розташований, проводилися прибудови до будинку та будівництво самостійних надвірних будівель і споруд, внаслідок яких розмір часток співвласників не співпадає із визначеним розміром площі будинку у правовстановлюючих документах, якими кожна сторона доводить своє право власності на частину спірного жилого будинку.

Так, згідно рішення Виконкому Роменської міської ради народних депутатів від 17.09.1980р. ОСОБА_7 надано дозвіл прибудувати коридор до житлового будинку АДРЕСА_1.

За рішенням Виконкому Роменської міської ради народних депутатів від 17.03.1982р. ОСОБА_7 надано дозвіл на будівництво сараю та літньої кухні на земельній ділянці по АДРЕСА_1, а рішення цього органу місцевого самоврядування від 16.12.1992р. № 294 надано дозвіл на будівництво гаражу.

Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради № 360 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 30 грудня 1993 року, надано ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 - площею по 266 кв.м. кожному (т.1 а. с. 32).

За даними інвентаризації від 10.10.1983р. жила кімната площею 23,4 кв.м. була розділена на дві самостійні кімнати площею 8,1 кв.м. та 15,1 кв.м., а також з цього боку будинку добудовано двоє сіней літ. 2-1 та 2-2 площею 5,2 кв.м. і 1.8 кв.м., та кухня площею 6,8 кв.м.

У березні і грудні 1992р., з метою визначення порядку користування співвласниками земельною ділянкою на якій знаходиться спірний будинок, ухвалою в.о. народного судді Роменського міського народного суду Сумської області призначалась експертиза і додаткова експертизи, за висновками якої пропорційно розміру часток надавалися пропозиції щодо виділення у користування, а саме, двір площею 400 кв.м. у загальному користуванні співвласників; у користування ОСОБА_3 - земельну ділянку ? частина городу площею 356 кв.м., на будівництво ганку та коридору дозвіл не потрібен.

Рішенням Роменського міського суду від 25 червня 1993 року у справі № 2-70-1993, яке набрало законної сили 05 липня 1993 року, в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_8 і ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_8 і ОСОБА_7 задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні АДРЕСА_1, виділивши в користування: ОСОБА_3 - під будівлями - 60 кв.м, під двором - 105 кв.м, під городом - 400 кв.м, а всього - загальною площею 565 кв.м; ОСОБА_8 і ОСОБА_7 - під будівлями - 102 кв.м, під двором - 118 кв.м, під городом - 312 кв.м, а всього - загальною площею 532 кв.м; частину двору площею 15 кв.м з боку домоволодіння № 22, рівну довжині частини будинку виділено в загальне користування ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 для забезпечення можливості технічного обслуговування будинку. Даним рішенням визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину сараю Б та встановлені частки співвласників в домоволодінні, а саме: за ОСОБА_3 визнано право власності на 15/25, а за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - 10/25 частки від усього домоволодіння (т.1 а. с. 106 - 107).

Даним судовим рішенням було встановлено обставини, що в 1980 р. між колишніми власниками ОСОБА_7 та ОСОБА_13 досягнута угода про порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок, при цьому кожний з них мав окремий вихід на вулицю. За життя ОСОБА_13 з його дозволу за рішеннями Роменської міської ради від 17.09.1980р. № 584 та 17.03.1982р. №191 було дозволено будівництво коридору до приміщення будинку та сараю і літньої кухні. Отже, після узгодженого визначення користування земельною ділянкою порівну у 1980р. ОСОБА_7 на свої частині ділянки побудувала господарські будівлі. ОСОБА_15 у своїй частці будинку проживала з 1989р. до весни 1991р. та не оспорювала існуючий порядок користування земельною ділянкою. Даним рішенням було визнано право власності ОСОБА_3 на ? частку сараю Б та встановлені долі співвласників у домоволодінні за ОСОБА_3 - 15/25 частин, а ОСОБА_8 і ОСОБА_7 - 10/25 частки, встановлено долі, визнано право власності ОСОБА_3 на 15/25 частин.

Це рішення набрала законної сили і має преюдиціальне значення для вирішення даного спору.

Колегія визнає, що загальна площа будинку на час виникнення у спадкодавця позивача ОСОБА_13 права власності на ? його частину, в жовтні 1975р., становила - 50,37 кв.м., а внаслідок прибудови до половини будинку, яким користувалась родини ОСОБА_13, ганка площею 2.3 кв.м., перепланування житлової кімнати площею 23,4кв.м. на дві кімнати площею 8,1 і 15,1 кв.м., прибудови до половини будинку, яким користувалась родина ОСОБА_8, коридору та кухні (кімнати 2-3,2-2,2-1) загальна площа будинку вже становила - 68,3 кв.м.

Внаслідок наведених обставин розмір часток у житловому будинку співвласників змінився.

Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради №18 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 24 січня 2001 року, надано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спільну сумісну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 - площею 535 кв.м. (т.1 а. с. 33).

Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи № 71/72, складеного 21 квітня 2016 року, виділити частку, що належить позивачу можливо у разі відхилення від ідеальних часток і запропоновано три варіанти розподілу спірного домоволодіння, зокрема, за варіантом № 3 виділу частки в натурі в розмірі ? (застосованим місцевим судом), за яким просить поділити домоволодіння ОСОБА_3, пропонується виділити ОСОБА_3 по житловому будинку: кімнату 1-3 (кухня) площею 10,0 кв.м., кімнату 2-5 (житлова) площею 8,1 кв.м., кімнату 1-1 (сіни) площею 7,0 кв.м., кімнату 2 (комора) площею 5,6 кв.м.,а всього 37,1 кв.м. по надвірним спорудам: ганок «к», погріб «п/г», сарай «Б-1», вартістю 52995 грн., що становить 47/100 (т. 1 а.с. 187-199).

З цим варіантом позивач не згода і просила виділити їй частку згідно 1-го варіанту, за яким їй замість жилої кімнати 2-5 площею 8,1 кв.м., виділити частину жилої кімнати 2-4 площею 11.0 кв.м.

З довідки Роменського МРВ УДСНС України в Сумській області № 550 від 24 листопада 2016 року вбачається, що висновок судової будівельно - технічної експертизи №71/72 від 21 квітня 2016 року щодо варіантів розподілу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, виконано вірно з дотримання вимог діючих нормативних актів України з питань пожежної безпеки (т. 2 а.с. 8).

Застосовуючи варіант № 3 виділення позивачу її частки домоволодіння, з яким вона також не згода, місцевий суд не звернув уваги на викладені обставини складу часток об'єкту нерухомості, які належать сторонам за названими правовстановлюючими документами, внаслідок чого допустив порушення ст. 357 ЦК України через не визначення часток у праві спільної частковій власності всіх співвласників цього будинку, оскільки за таким варіантом відповідачі позбавляються права власності на частину жилої кімнати належної їм половини будинку без виплати належної грошової компенсації.

Згідно висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №1581/1582 від 07 квітня 2017 року запропоновано один варіант виділу частки в натурі співвласнику ОСОБА_3 з відступом від ідеальної частки. При такому варіанті виділу частки співвласників складатимуть: ОСОБА_3 - 37/100 (замість 1/2 ); співвласник ІІ - 63/100 (замість 1/2). ОСОБА_3 підлягає виділу по житловому будинку - кімната 3 (кухня) площею 10,0 кв.м., кімната 4 (житлова) площею 6,4 кв.м., кімната 1-1 (сіни) площею 7,0 кв.м., кімната 2 (комора) площею 5,6 кв.м., загальною вартістю 42576,00 грн.; по надвірним спорудам: ганок «к», погріб «п/г», сарай «Б-І», загальною вартістю 20655,00 гривень, а всього - 63231,00 грн. Для представленого варіанту виділу частки в домоволодінні компенсація співвласнику ОСОБА_3 не передбачена, в зв'язку із збільшенням частки іншого співвласника за рахунок проведення ним добудов (т. 2 а. с. 50 - 68).

Виділення позивачу її частки в натурі можливо при відступленні від розміру ідеальних часток без виплати грошової компенсації через збільшення розміру частки відповідачів за рахунок збільшення своєї частки будинку у зв'язку з прибудовою кімнат 2-1, 2-2, 2-3, та будівництва господарських будівель ( сараю, літньої кухні, погрібу).

Право власності відповідачами доведено належними і допустимими письмовими доказами, які сторонами і не оспорюються, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_11 набув права власності на успадковану частку будинку після смерті ОСОБА_7 через відсутність державної реєстрації його речового права, спростовується тим, що з 04.08.2013р. ст. 1299 ЦК України щодо державної реєстрації права на спадщину виключена, а останній набув право на спадщину після смерті ОСОБА_7. яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а представлений ним правовстановлюючий документ - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.04.2015р. пройшов державну реєстрацію у Спадковому реєстрі за реєстром 1-363.

Право власності на майно у випадку прийняття спадщини виникає з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7 роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Проте застосовуючи варіант №3, суд не врахував, що кімнати житлового будинку 2-1, 2-2, 2-3, а також надвірні споруди сарай літ. В-1 та літня кухня літ. В, були побудовані ОСОБА_7 у період 1980-1983 років., т.т. до 05.08.1992 року, коли прийнято Постанову Кабінету Міністрів України №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення», якою було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію.

Відповідно до ст. 100 ЦК УРСР 1963 року, чинної на момент побудови вказаних кімнат на споруд, кожний громадянин, зокрема, може мати в особистій власності трудові доходи та заощадження, житловий будинок (чи його частину) і підсобне домашнє господарство, предмети домашнього господарства і побуту.

Право громадян особистої власності на житловий будинок чи його частину передбачено також ст. 101 цього Кодексу.

Статтею 105 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що громадянин, який побудував будинок чи його частину (прибудову) без встановленого дозволу, або без належного затвердженого проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи прибудовою.

Як зазначалось вище, на будівництво кімнат житлового будинку 2-1, 2-2, 2-3, а також надвірних споруд - сарай літ. В-1 та літня кухня літ. В, ОСОБА_7 були отримані відповідні дозволи, тому належали їй на праві особистої власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції чинній на час прийняття закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень

Згідно зі ст. 3 цього Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Таким чином, майно у вигляді прибудови до житлового будинку - кімнати 2-1, 2-2, 2-3, а також надвірних споруд - сарай літ. В-1 та літня кухня літ. В, які належали спадкодавцям ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на праві особистої власності, після прийняття ними спадщини перейшло у приватну власністю відповідачів, тому не повинно враховуватись при виділення позивачу його частки жилого будинку в натурі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при варіанті №1 розподілу спірного домоволодіння згідно з додатком № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1581/1582 від 07 квітня 2017 року, виділена частина житлового будинку та господарських споруд наближена до розміру її ідеальній частки права власності ОСОБА_3 у спірному будинковолодінню.

За наведених обставин, колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_4 частково заслуговують на увагу, а доводи ОСОБА_3 відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Отже, через невідповідність висновків суду обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з ухвалення колегією суддів рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та виділ останній в натурі в особисту приватну власність частину нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, а саме: по житловому будинку - кімнату 3 (кухня) площею 10,0 кв.м., кімнату 4 (житлова) площею 6,4 кв.м., кімнату 1-1 (сіни) площею 7,0 кв.м., кімнату 2 (комора) площею 5,6 кв.м., загальною вартістю 42576,00 гривень; по надвірним спорудам: ганок «к», погріб «п/г», сарай «Б-І», загальною вартістю 20655,00 гривень, а всього - 63231,00 гривень, що становить 37/100 частки домоволодіння, за варіантом 1 згідно з додатком № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1581/1582 від 07 квітня 2017 року.

З урахуванням ст. 88 ЦПК України та положень Закону України «Про судовій збір», у редакції чинній на час подання позову, з ОСОБА_4 і ОСОБА_11 на користь ОСОБА_3 на відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позову підлягає стягненню 243,60 грн., по 131,80 грн. з кожного. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання апеляційної скарги підлягає стягненню 626,46 грн. А також з ОСОБА_4 і ОСОБА_11 на користь держави підлягає стягненню донарахована сума судового збору в розмірі 219, 21 грн., по 109,61 грн. з кожного, оскільки при подачі позову ОСОБА_3 не було сплачено судовий збір у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2017 року змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_3 в натурі в особисту приватну власність частину нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, а саме: по житловому будинку - кімнату 3 (кухня) площею 10,0 кв.м., кімнату 4 (житлова) площею 6,4 кв.м., кімнату 1-1 (сіни) площею 7,0 кв.м., кімнату 2 (комора) площею 5,6 кв.м., загальною вартістю 42576,00 гривень; по надвірним спорудам: ганок «к», погріб «п/г», сарай «Б-І», загальною вартістю 20655,00 гривень, а всього - 63231,00 гривень, що становить 37/100 частки домоволодіння, за варіантом 1 згідно додатку № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1581/1582 від 07 квітня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 на відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позову 243 грн. 60 коп., по 131 грн. 80коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання апеляційної скарги 626 грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на користь держави донараховану суму судового збору в розмірі 219 грн. 21 коп., по 109 грн. 61 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: