Дата документу 07.08.2017
Справа № 2-363/10
Провадження № 6/334/347/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі подання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 (далі державний виконавець ДВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1В.) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, в обґрунтування якого посилається на те, що на виконанні в ДВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №53621115 з примусового виконання виконавчого листа №2-363/10 виданого 20.10.2010 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості у розмірі 833321,16 грн.

Постановою державного виконавця № 53621115 від 22.03.2017 року відкрито виконавче провадження, копія якої разом з вимогою державного виконавця, зявитись до відділу, надіслано сторонам виконавчого провадження для виконання та відома. У встановлений строк вимога не виконана, заборгованість за вказаним виконавчим документом не погашена.

Посилаючись на наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї рішенням, і ухилення від їх виконання, державний виконавець просить задовольнити клопотання та тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон до виконання вказаних зобовязань.

В судовому засіданні державний виконавець ДВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області не був присутнім, з невідомих суду причин про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Судом встановлено, що 04.03.2010 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ВАТ ВТБ Банк в особі Запорізької філії ВА ВТБ Банк заборгованості за кредитним договором № К/23-51-26/08 від 25.06.2008 року в сумі 831371,60 грн., а також судовий збір в розмірі 1700грн та витрати на ІТЗ у сумі 250 грн. ОСОБА_3 боржник, ОСОБА_2 поручитель. Рішення суду набрало законної сили 17.08.2010 року. Виконавчі листи було видано 20.10.2010 року та перебували на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Запорізького управління з 2011 року. Виконавчий лист №2-363 від 20.10.2010 року відносно боржника ОСОБА_3 було втрачено та за заявою державного виконавця, ухвалою суду від 04.07.2016 року було видано дублікат виконавчого листа, який був отриманий 22.09.2016 року. Згідно відмітки на виконавчому листі відносно боржника ОСОБА_4, він був повернутий стягувачу з підстав п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Стягувач повторно звернув виконавчий лист до виконання и постановою державного виконавця №53621115 від 22.03.2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-363/10 виданого 20.10.2010 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя, згідно заочного рішення суду про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості у розмірі 833321,16 грн.

Державний виконавець ДВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 в поданні посилається на те, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам, однак при цьому надані суду матеріали виконавчого провадження не містять жодних відомостей про направлення боржникові зазначеної постанови, доказів її отримання чи ухилення від отримання боржником, суду не надано.

З поданні вказується, що державним виконавцем встановлено: згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, за боржником зареєстровано право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул..Вільгельма Піка, 38, на яке накладено арешт та яке знаходиться в іпотеці.

Згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржник на обліку в органах ДПС не перебуває. Згідно відповіді ДПС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб боржник не працевлаштований. Згідно відповіді ПФ України боржник пенсію не отримує. Згідно довідки АІС «Автомобіль» за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

В обґрунтування подання вказується, що боржником до теперішнього часу рішення суду не виконано, однак державним виконавцем не встановлено в якій частині рішення суду про солідарне стягнення виконано іншим боржником.

Як вбачається з виконавчого документа, адреса боржника м. Запоріжжя, вул. вул..Вільгельма Піка, 38. Державним виконавцем складено акт від 12.04.2017 року про неможливість встановити наявність майна боржника, оскільки двері квартири не відчинили, що не свідчить про відсутність майна боржника за вказаною адресою на яке можливо звернути стягнення.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що вона обізнана про відкриття виконавчого провадження і нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Матеріали подання таких відомостей не містять, а обов'язком державного виконавця ДВС було їх надання.

Приймаючи до уваги неповноту вчинення виконавчих дій, відсутність доказів про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його виконання, доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, існування можливості у боржника виконання обовязків, що покладені на нього і свідомого ухилення від їх виконання, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.