Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1723/17
Провадження №: 2/332/821/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі Козьменко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про стягнення моральної шкоди, що спричинена професійним захворюванням.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запорізькій завод феросплавів» про стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував з відповідачем у трудових правовідносинах з вересня 1993 року та працював монтером по ремонту та обслуговуванню устаткування. У лютому 2014 року він був переведений електромонтером по ремонту та обслуговуванню електроустаткування 6 розряду до цеху з ремонту металургійного устаткування. Загальний стаж його роботи на підприємстві відповідача складає 21 рік 7 місяців. Через погіршення стану здоров'я 08 липня 2015 року він звільнився з підприємства за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію, що підтверджується записом у трудовій книжці та пенсійним посвідченням. Починаючи з лютого 2015 року його стан здоров'я істотно погіршився, у зв»язку з чим він неодноразово звертався до лікарні зі скаргами на задишку, біль у суглобах, шум в голові, що підтверджується випискою з медичної карти №3812, та знаходився на стаціонарному лікуванні з 26.02.2015 року по 10.03.2015 року. У квітні 2015 року через постійну втрату працездатності, стану його хвороби, Держсанепідслужба у Запорізькій області на запит обласної клінічної лікарні м.Запоріжжя надала санітарно-гігієнічний висновок умов його праці, згідно якого встановлено, що період знаходження в зоні дії шкідливих речовин виробничої сфери під час проведення робіт безпосередньо на робочому місці позивача складає 89,58%, та згідно висновку Державної санітарно-епідеміологічної служби України №18-02-16/521 від 12.06.2015 року умови його праці віднесено до ІІІ класу 3 ступеня ГКТ №4137-86. Отже, за час роботи на підприємстві у нього розвилася хронічна хвороба, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання(форма П-4) від 08 липня 2015 року. Згідно з цим актом в результаті роботи на підприємстві він піддавався впливу небезпечних та шкідливих виробничих факторів (пилу та оксиду марганцю) та професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи на ПАТ «ЗФЗ» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. За результатами висновку обстеження МСЕК серії АБ № 0028761 від 28.07.2015 року в зв'язку з професійним захворюванням, пов'язаним з виробництвом йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 20%, група інвалідності не встановлена.

У зв*язку з указаними обставинами рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.08.2016 на користь позивача було стягнуто моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Вподальшому стан здоров'я позивача знову погіршився. Неодноразово доводилось викликати швидку, а з 27.03.2017 по 05.04.2017 р. Позивача поклали на лікування у стаціонар, що підтверджується Випискою епікрізом від 05.04.2017 р. У позивача з'явився кашель сухий приступообразний, біль та важкість у грудній клітці з виділенням харкотиння, біль у серці затискаючого характеру при незначному фізичному навантаженні, біль у крупних суглобах, швидка втома, слабкість, біль у відділі хребта тощо, що підтверджується Випискою з медичної карти № 3891 від 10.03.2017 р.

Також, згідно Медичного висновку від 04.04.2017 р. у Позивача стадія професійного ХОЗЛ підвищено до другої, ступінь легеневої недостатності підвищено до другої-третьої та діагностовано хронічне легеневе серце.

Враховуючи погіршення стану позивача та всі його страждання через хворобу, його повторно було направлено до Криворізького НИИ ПМ для уточнення ступеня функціонального розладу та вирішення питання зв'язку захворювання периферійної нервової системи з професією.

В результаті чого, 15.05.2017 року, довідкою серії АБ номер 0034087, виданою МСЕК, Позивачу був визначений новий ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме - 50% та надана третя група інвалідності. А отже наявним є погіршення стану здоров'я позивача по справі, спричинене саме діями відповідача.

У зв*язку з цим позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надав аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Запорізькій завод феросплавів» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та в обгрунтування заперечень зазначила, у позовній заяві про відшкодування моральної(немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач оцінив свої моральні страждання у розмірі 50000,00грн., але не навів доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань саме у цьому розмірі, тому відповідач вважає, що факт заподіяння позивачу моральних страждань не підтверджений достовірними доказами і розмір моральної шкоди не є обгрунтованим. Крім того, позивач працював і на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці, а отже він не довів, що 20% втрати працездатності йому спричинено саме умовами праці на підприємстві відповідача, а тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, у позивача був вільний вибір місця роботи, і він міг знайти менш шкідливі умови праці, але вибрав саме таку роботу за власним бажанням.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено копією трудової книжки позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 14.09.1993 року, та був звільнений 08.07.2015 року за власним бажанняму зв'язку із виходом на пенсію(а.с.5-6).

Згідно наданого суду медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 17.06.2015 року, протокол №846, вбачається, що у зв'язку із тривалим стажем роботи у шкідливих умовах - 21 рік 08 місяців, позивачу встановлено професійне захворювання та протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних речовин, несприятливого мікроклімату, фізичного перевантаження і він направлений на проф. МСЕК(а.с.11)

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0028761 від 28.07.2015 року позивачу в зв'язку з професійним захворюванням, пов'язаним з виробництвом встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 20%, група інвалідності не встановлена. Зазначена потреба у амбулаторному та стаціонарному лікуванні (а.с.12).

З виписок з історії хвороби та довідок медичних установ, наданих позивачем, вбачається, що ОСОБА_2 внаслідок професійного захворювання вимушений неодноразово проходити курси стаціонарного лікування в медичних установах(а.с.8,16).

Судом встановлено, що вперше втрата професійної працездатності позивачу була встановлена МСЕК 28.07.2015 року і саме з цього часу у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди заподіяної його здоров'ю. З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року № 77-VIII. Положеннями ч.8 ст. 36 зазначеного Закону передбачено, що відшкодування моральної(немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин слід застосувати вимоги положень закону, що регулюють трудові правовідносини, оскільки на даний час законодавець чітко визначив, що відшкодування моральної(немайнової) шкоди здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до норм ЦК України та КЗпП України. Отже, в даному випадку передбачається обов'язок роботодавця відшкодувати моральну шкоду.

Як вбачається з наданих суду документів зв*язку з указаними обставинами рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.08.2016 на користь позивача було стягнуто моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Вподальшому стан здоров'я позивача знову погіршився. З 27.03.2017 по 05.04.2017 р. позивач знаходився на лікуванні у стаціонарі, що підтверджується Випискою епікрізом від 05.04.2017 р.(а.с.18) У позивача з'явився кашель сухий приступообразний, біль та важкість у грудній клітці з виділенням харкотиння, біль у серці затискаючого характеру при незначному фізичному навантаженні, біль у крупних суглобах, швидка втома, слабкість, біль у відділі хребта тощо, що підтверджується Випискою з медичної карти № 3891 від 10.03.2017 р.(а.с.16)

Також, згідно Медичного висновку від 04.04.2017 р. у Позивача стадія професійного ХОЗЛ підвищено до другої, ступінь легеневої недостатності підвищено до другої-третьої та діагностовано хронічне легеневе серце.(а.с.17)

Враховуючи погіршення стану позивача та всі його страждання через хворобу, його повторно було направлено до Криворізького НИИ ПМ для уточнення ступеня функціонального розладу та вирішення питання зв'язку захворювання периферійної нервової системи з професією.

В результаті чого, 15.05.2017 року, довідкою серії АБ номер 0034087, виданою МСЕК,(а.с.20) Позивачу був визначений новий ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме - 50% та надана третя група інвалідності. А отже наявним є погіршення стану здоров'я позивача по справі, спричинене саме діями відповідача.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні та нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оцінюючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивач під час виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання, внаслідок чого йому заподіяно моральну шкоду, оскільки було ушкоджено його здоров'я. У зв'язку з отриманим професійним захворюванням позивачувстановлено ступень втрати професійної працездатності 50%, встановлена інвалідність третьої групи. Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач тривалий час відчуває фізичний біль, страждання та емоційні переживання, потребує постійного лікування. Крім того, він позбавлений можливості займатися фізичною працею, постійно відчуває дискомфорт в особистому житті. Разом з тим, внаслідок професійного захворювання змінився звичайний спосіб життя позивача, оскільки він вимушений звертатися в лікувальні заклади, проходити курси лікування, робити обстеження, отримувати консультації спеціалістів, в зв'язку з чим він випробовує моральні страждання та повинен додавати додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу суд враховує характер заподіяної шкоди, відсоток втрати працездатності (50%), встановлену інвалідність 3 групи, характер захворювання, неможливості відновлення професійної працездатності і належного стану здоров'я, тяжкість вимушених змін в житті позивача, обсяг та глибини фізичних та моральних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач та виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 20000грн., оскільки приходить до висновку, що саме така сума буде розумною, справедливою, необхідною і достатньою для відшкодування заподіяної моральної шкоди у даному конкретному випадку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про стягнення моральної шкоди, що спричинена професійним захворюванням задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. (двадцять тисяч гривень).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Марченко