Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1426/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранець А. М.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

14.09.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

за участі секретаря - Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «УкрСиббанк» Міщанін Є.В. підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що 16.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббагк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 11400 доларів США у порядку та на умовах зазначених в договорі (а.с.7-10).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 16.08.2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,4 кв.м., житловою 17,1 кв.м. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту незалежного оцінювача, становить 77094,00 грн. (14-16).

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.08.2012 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 та стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 9738,29 доларів США та судовий збір 921,00 грн. Рішення набрало законної сили 18.08.2012 року (а.с.133-135).

Вказане рішення суду не виконане і станом на 15.09.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 15058,66 доларів США, що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.19-30).

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано позивач, як іпотекодержатель, має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Незважаючи на те, що в рішенні суду першої інстанції немає висновків суду щодо права позивача на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, але це питання було предметом розгляду в судовому засіданні, сторони надавали докази, які досліджувалися судом і сторони давали свої пояснення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з підстав спливу позовної давності про застосування якої заявлено представником відповідача.

Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 серпня 2012 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалено рішення у справі № 1121/2000/12 за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, яким стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.08.2007 року у сумі 9738,29 доларів США.

Повідомленням - вимогою № 1696 від 28 жовтня 2010 року, банк повідомив ОСОБА_2, що на 31 день з дати одержання даної заяви термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатися таким, що настав, а кредитна заборгованість - обов'язковою до повернення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до 11.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 16 серпня 2017 року відповідно до ст.,ст. 526, 611 ЦК України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5,5.6,5.8,5.10,7.4,9.2,9.14 цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку вважати термін повернення кредиту таким, що настав 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

При цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Банк використав своє право передбачене зазначеним договором та визнав термін повернення кредиту таким, що настав, а тому перебіг позовної давності розпочався 28 грудня 2010 року, на 32 (тридцять другий) день після отримання повідомлення банку про дострокове повернення кредиту.

Відповідно до ч.2, ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Перебіг позовної давності перервався пред'явленням Банком позову до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості (справа № 1121/2000/12).

Після набрання 18 серпня 2012 року законної сили рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2012 року, перебіг позовної давності почався заново.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки перебіг позовної давності почався 18 серпня 2012 року тому строк позовної давності сплив 18 серпня 2015 року.

Згідно відмітки поштового відділення на конверті позовну заяву позивач здав до поштового відділення 28.09.2016 року тобто після спливу строку позовної давності (а.с.37).

В суді першої інстанції представник відповідача просив застосувати позовну давність, а тому суд першої інстанції відповідно до положень 237 ЦК України правильно застосував наслідки спливу позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Разом з тим не можна погодитись з висновком суду першої інстанції, що у разі задоволення стягнення на предмет іпотеки виникне подвійне стягнення, які виходять з одного кредитного договору.

Відповідно до ст.33 Закону України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне, а тому задоволення вимог за основним зобов'язанням одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Оскільки основною підставою для відмови в задоволенні позову є сплив позовної давності, колегія суддів вважає, що помилкове твердження суду першої інстанції, що у разі задоволення стягнення на предмет іпотеки виникне подвійне стягнення, а також відсутність висновків суду, що позивач мав право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд задовольнив би такі вимоги, якби представник відповідача не заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, не є достатніми підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді О.В.Гайсюк

О.Л.Карпенко