Справа № 381/5267/15-ц Головуючий у І інстанції Осаулова Н.А.
Провадження № 22-ц/780/4189/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 07.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Фастівського міскрайонного суду Київської області від 13 липня 2017 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії головного державного виконавця державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Костецького Миколи Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Костецького М.М. (далі - ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції) та просилоскасувати його постанову від 18 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування скарги ПАТ КБ «ПриватБанк»послалося на те, що 27 серпня 2015 року головним державним виконавцем ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції Костецьким М.М. було відкрито виконавче провадження №48537293 з примусового виконання виконавчого листа № 1027/2750/12, виданого 19 грудня 2013 року Фастівським міськрайонним судом Київської області, згідно з яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІF0GK00832571 від 15 серпня 2006 року у розмірі 42 762,08 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 25 травня 2012 року становить 341 669 грн. 02 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» та виселено ОСОБА_3 з даної квартири та всіх осіб, які зареєстровані та/або проживають за цією адресою, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Фастівського МВ ГУ МВС України у Київській області. Предмет іпотеки, що перебуває у власності іпотекодавця ОСОБА_3 підлягає реалізації шляхом проведення прилюдних торгів в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

18 грудня 2015 року головний державний виконавець Костецький М.М. виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв'язку із наявною забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Заявник вважав, що головний державний виконавець безпідставно повернув виконавчий документ стягувачу, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не має зворотної дії в часі, так як набрав чинності 07 червня 2014 року, а рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено судом 22 листопада 2013 року, тобто, до набрання чинності цим Законом.

З урахуванням наведеного, ПАТ КБ «ПриватБанк»просило скасувати постанову головного державного виконавця ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції Костецького М.М. від 18 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов`язати головного державного виконавця ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції провести виконавчі дії з виконання рішення суду.

Ухвалою Фастівського міскрайонного суду Київської області від 13 липня 2017 року у задоволенні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги банк зазначає, що рішення суду, на виконання якого був виданий виконавчий лист, набрало законної сили до набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який не пом'якшує та не скасовує юридичну відповідальність особи, а тому заявник вважає, що цей Закон не має зворотньої дії в часі та не може бути застосований до спірних правовідносин.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» має значення не час ухвалення та набрання чинності судовим рішенням, а час звернення судового рішення до виконання. Оскільки стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого документа 25 серпня 2015 року, тобто, під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», положення якого поширюють свою дію на боржника, то суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова головного державного виконавця Костецького М.М. від 18 грудня 2015 року про повернення виконавчого документу стягувачу була прийнята відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними й такими, що ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до ст.383 ЦПК України (в редакції статті, яка діяла на час звернення до суду із скаргою) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІF0GK00832571 від 15 серпня 2006 року у розмірі 42 762,08 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на час подачі заяви 25 травня 2012 року становить 341 669 грн. 02 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк». Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та всіх осіб, які зареєстровані та/або проживають за цією адресою, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Фастівського МВ ГУ МВС України у Київській області. Предмет іпотеки, що перебуває у власності іпотекодавця ОСОБА_3 підлягає реалізації шляхом проведення прилюдних торгів в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Дане рішення суду набрало законної сили 02 грудня 2013 року.

На виконання вказаного рішення суду 19 грудня 2013 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 1027/2750/12.

25 серпня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 1027/2750/12.

Постановою головного державного виконавця ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції Костецького М.М. від 27 серпня 2015 року було відкрито виконавче провадження №48537293 (а.с.6-7).

18 грудня 2015 року головним державним виконавцем ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції Костецьким М.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку наявною забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с.8).

Згідно з п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року (справа №6-1385цс15) поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» регулює цивільні відносини включно щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що для застосування вказаного Закону має значення не час ухвалення та набрання законної сили рішення суду, а час звернення такого рішення суду до примусового виконання.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути застосований до спірних правовідносин, не заслуговують на увагу з наведених підстав.

По справі встановлено, що стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» 25 серпня 2015 рокузвернувся до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року, тобто під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З матеріалів справи вбачається, що квартира, загальною площею 68,20 кв.м., на яку ПАТ КБ «ПриватБанк»просило звернути стягнення, виступає як забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 за споживчим кредитом, наданого йому ПАТ КБ «ПриватБанк» в іноземній валюті, використовується ним як місце постійного проживання, іншого нерухомого житлового майна ОСОБА_3 у власності не має. Вказані обставини підтверджуються довідкою комунального підприємства «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» від 25 липня 2017 року та інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.143-144).

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, які свідчать про те, що на спірні правовідносини поширюється дія положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», колегія суддів вважає, що цей Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття державним виконавцем заходів, спрямованих на примусове виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова головного державного виконавця ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції Костецького М.М. від 18 грудня 2015 року про повернення виконавчого документу стягувачу була прийнята відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця, є правильними.

Отже доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Київської області від 25 липня 2017 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_6 Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ураховуючи наведене вище та положення ст.312 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Фастівського міскрайонного суду Київської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді