Справа №487/6189/16-ц 30.08.2017 30.08.2017 30.08.2017
Справа № 487/6189/16
Провадження №22-ц/784/1779/17 Суддя першої інстанції: Щербина С.В.
Категорія 59 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2017 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого Крамаренко Т.В.,
суддів Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,
із секретарем судового засідання Лептуга С.С.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
Департаменту праці та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради
на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2017 року по справі за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_2 про повернення надміру виплачених державних коштів, -
в с т а н о в и л а :
30 листопада 2016 року Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської радизвернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення надміру виплачених державних коштів.
Позивач зазначав, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення, як отримувач адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1 жовтня 2014 року №505 (надалі Порядок), ОСОБА_2 було призначено допомогу переміщеним особам на сім`ю у період з 13 січня 2015 року по 12 липня 2015 року, з 13 липня 2015 року по 12 січня 2016 року та з 14 січня 2016 року по 12 липня 2016 року в сумі 2400 грн. щомісячно, а всього 42 193, 55 грн.
Згідно абзацу 2 пункту 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

В результаті перевірки права на допомогу ОСОБА_2 було виявлено, що остання має у своєму володінні квартиру, яка розташована в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, а саме АДРЕСА_1 , що виключає надання щомісячної адресної допомоги. У зв`язку з чим виникла переплата державних коштів, яка утворилась внаслідок подання документів з недостовірними відомостями у сумі 42 193,55 грн.
Відповідно до п. 11 Порядку відповідачка була особисто повідомлена про утворення переплати державних коштів, суму яку потрібно повернути та термін її повернення.
Посилаючись на викладене та на те, що в добровільному порядку суму державних коштів не повернуто, позивач просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_2 кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам в сумі 42 193, 55 грн.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2017 рокув задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, який приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право на, зокрема, створення належних умов для постійного чи тимчасового проживання, оплату вартості комунальних послуг, забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» визначено умови, механізм та порядок надання такої допомоги (надалі Порядок).

Згідно пункту 2 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрації, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноваженні органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Пункт 3 Порядку передбачає, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема, для непрацездатних осіб 884 грн. на одну особу, для працездатних осіб 442 гривні на одну особу (члена сім`ї). Загальна сума допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 2 400 гривень.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем та є особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України АР Крим зі своєю родиною у складі: чоловіка військовослужбовця ОСОБА_3 та двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаїв та приступила до виконання військових обов`язків у в/ч НОМЕР_1 .
У зв`язку з цим, 13 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради із заявою про призначення щомісячної допомоги, переміщеним особам на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 13 січня 2015 року, Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради призначило ОСОБА_2 допомогу на проживання, як переміщеної особі у розмірі 442 грн. та членам сім`ї: чоловіку ОСОБА_3 - 442 грн. двом малолітнім дітям по 884 грн. з урахуванням обмеження розміру допомоги до 12 липня 2015 року (а.с. 9).
В подальшому відповідачка зверталась із заявою про продовження виплати допомоги переміщеним особам на проживання. Про зміни які впливають на призначення допомоги ОСОБА_2 не зазначала (а.с.10).
Рішеннями Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 12 серпня 2015 року і від 21 січня 2016 року ОСОБА_2 , призначалась допомога на проживання, як переміщеної особі на склад сім`ї за періоди з 13 липня 2015 року по 12 січня 2016 року та з 14 січня 2016 року по 12 липня 2016 року в сумі 2400 грн. щомісячно, з урахуванням обмеження розміру допомоги (а.с.6, 11).
Всього, за вказаний період, ОСОБА_2 було виплачено допомоги у розмірі 42 193,55 грн., що підтверджується протоколом індивідуального перерахунку від 24 червня 2016 року (а.с.14).
Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на подання відповідачкою документів з недостовірними відомостями щодо відсутності у її володінні квартири, яка розташована в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, що відповідно до п.6 Порядку є підставою для не призначення допомоги на проживання.

Згідно п. 10 Порядку уповноваженні органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
В порядку контролю у червні 2016 року позивачем була перевірена справа ОСОБА_2 у відповідності з пунктом 10 Порядку.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №61296276 від 13 червня 2016 року ОСОБА_6 належить на праві власності ј частина квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Павлоградської міської ради 30 серпня 2005 року №3237 та зареєстровано у КП Павлоградське МБТІ від 8 вересня 2005 року номер запису №410 (а.с.12-13).
Пунктом 6 зазначеного Порядку (в редакцій чинній на час призначення допомоги) визначені випадки, коли грошова допомога не призначається, зокрема, якщо будь-хто із членів сім`ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг не містить поняття житлового приміщення.

Статтею 379 ЦК України визначено поняття житла, а саме житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житло, за цією статтею, є поєднуючим поняттям, яке включає в себе житловий будинок, квартиру, садибу, котедж, дачу, які розраховані на тривалий строк служби і призначені для проживання.
Звертаючись до відповідача про призначення допомоги, відповідачка в заяві типового зразку зазначила про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у володінні саме житлового приміщення, а не його частини що відповідало п. 6 Порядку на той час, оскільки Постановою КМ №453 від 04.07.2017 року до зазначеного пункту були внесені зміни, відповідно до якого грошова допомога не призначається у разі коли будь-хто із члені сім`ї має у власності, зокрема, житлове приміщення/частину житлового приміщення.

Наведене свідчить про те, що відповідачка при призначенні та продовженні виплати адресної допомоги в заяві типового зразку надавала повну та достовірну інформацію щодо відсутності житлового приміщення - квартири, належної їй на праві власності.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплати проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

З урахуванням встановленого та положень вказаних норм ОСОБА_2 у період з 13 січня 2015 року по 12 липня 2015 року, з 13 липня 2015 року по 12 січня 2016 року та з 14 січня 2016 року по 12 липня 2016 року правомірно отримувала щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщена особа для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а тому висновок суду про відмову у задоволені позову є правильним.
Посилання в апеляційній скарзі на лист Міністерства соціальної політики України від 5 квітня 2016 року №51/5/77-16 в якому надано роз`яснення щодо призначення внутрішньо переміщеній особі щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуги у разі наявності у володінні частки житлового приміщення є безпідставні, оскільки цей лист надісланий на адресу позивача вже після призначення ОСОБА_2 допомоги та носить характер рекомендації при призначенні допомоги.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до підстав позову та не впливають на висновки суду. Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова