Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/247/17 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров"я

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 3 000 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що 14 липня 2016 року лікар-нейрохірург комунальної установи "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського", оглянувши його знімки та протокол магнітно-резонансного дослідження шийного відділу хребта, рекомендував йому оперативне втручання. 27 липня 2016 року у цій же лікарні лікарями-нейрохірургами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому було проведено операцію дискектомія С5-С6 міжтіловий конділодез mech-системою та натільною пластиною Medtronic Atlantis. Вказав, що операцію лікарі провели неякісно, до виконання своїх обовязків віднеслися недбало, внаслідок чого він почав відчувати сильні суглобні та мязові болі по всьому тілу, постійну біль у хребті, серцевий біль, зявилися проблеми з внутрішніми органами черевної порожнини. Зазначив, що стан здоров'я після проведеної операції значно погіршився, що підтверджується рентгенівськими та МРТ знімками, а також протоколами МРТ. Внаслідок неякісно проведеного хірургічного втручання та несумлінного ставлення лікарів до своїх обовязків відбулися негативні зміни у звичайному способі та якості його життя, у звязку з чим просив відшкодувати відповідачем заподіяну йому моральну шкоду.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність судового рішення, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції при винесенні рішення знехтував надані ним докази, які на його думку, підтверджують значне погіршення стану здоров'я після неякісно проведеної лікарями комунальної установи "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" операції, оскільки у нього зявилися нові захворювання, яких до цього не було, а також було встановлено другу групу інвалідності. Вказує, що відмовився від проведення по справі судово-медичної експертизи, оскільки не має коштів для її оплати, окрім того у нього багаторічний конфлікт з українською медициною, тому вважає, що висновки експертизи не можуть бути обєктивними.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 25.07.2016 року по 05.08.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського з діагнозом ускладнений остеохондроз шийного відділу хребта, рецидивуючий тип перебігу, стадія загострення, лівобічна медіанна секвестрована кила міжхребцевого диску С5 - С6 з мієлопатією та радикулокомпресією С6 з обох сторін зі стійким больовим та мязево-тонічним синдромами, стадодинамічними порушеннями, помірний тетрапарез, порушення функції хребта другого ступеню. Випискою-епікрізом із медичної картки стаціонарного хворого №17228 підтверджується, що ОСОБА_1 при поступленні скаржився на виражені болі у шиї, слабкість в руках та ногах. Згідно анамнезу хвороби хворіє довгий період часу (а.с.3).

Лікарями нейрохірургами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.07.2016 року позивачу проведена операція - дискектомія С5 - С6 міжтіловий спонділодез mech-системою та натільною пластиною Medtronic Atlantis, які закуплені за бюджетні кошти і виділені безкоштовно.

За дорученням управління охорони здоров'я облдержадміністрації наказом № 111-адм від 25.10.2016 року «Про розгляд скарги ОСОБА_1О.» Комунальною Установою Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради було створено комісію в складі заступника головного лікаря з хірургічної допомоги, завідувача нейрохірургічного відділення, завідувача неврологічного відділення, завідувача відділення променевої діагностики, лікаря магнітно-резонансної томографії.

Відповідно до протоколу засідання та висновків комісії комісія дійшла наступних висновків: при наданні медичної допомоги хворому ОСОБА_1 лікарі-нейрохірурги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяли згідно посадових інструкцій; медична допомога була надана в повному обсязі згідно стандартів надання медичної допомоги при наявній патології; обсяг і характер проведеного оперативного втручання відповідає поставленій меті: кила міжхребцевого диску видалена, фіксація хребців С5 і С6 забезпечена; в подальшому ОСОБА_1 потребує диспансерного спостереження у лікаря-невролога за місцем постійного проживання та планових консультацій лікаря-нейрохірурга за показами(а.с. 32).

Згідно консультаційного висновку спеціаліста ЦМЛ № 2 м. Житомира від 15.09.2016 року (а.с. 59) позивачу встановлено діагноз розповсюджений остеохондроз, спондилоартроз хребта, правобічний сколіоз грудного відділу хребта І ступеню протрузії С4, С6, Б 4 цих дисків, стан після операції 27.07.2016 року - дискектомія С5 - С6 міжтіловий спонділодез mesh-системою та натільною пластиною Medtronic Atlantis, стійкий больовий синдром, мієлопатія шийного відділу хребта.

03.11.2016 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №904633 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 8 Європейської хартії прав пацієнтів кожен має право на доступність якісного медичного обслуговування на основі специфікації і в точній відповідності до стандартів.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Конституцій України кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування.

Фізична особа має право на надання їй медичної допомоги (ч. 1 ст. 284 ЦК України).

Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 34, п. «а» ч. 1 ст. 78 Основ законодавства України про охорону здоров'я кожний громадянин України має право на кваліфіковану медико-санітарну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров'я. Обов'язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. Медичні працівники зобов'язані сприяти охороні та зміцненню здоров'я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, подавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» від 17 січня 1995 року № 6 (далі Наказ № 6) визначено, що у разі неналежного надання медичної допомоги, що виявилося у порушенні анатомічної цілісності тканин і органів та їх функцій, такі порушення розглядаються як тілесні ушкодження (п. 1.3.).

Відповідно до пункту 1.2. Наказу № 6 під тілесними ушкодженнями (тобто, шкодою здоров'ю) слід розуміти: порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій, що виникають як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів фізичних, хімічних, біологічних, психічних.

У пункті 2.1.6. Наказу № 6 даються також визначення таких споріднених «шкоді» понять, як «розлад здоров'я» та «наслідок ушкодження». Розлад здоров'я - це пов'язаний з ушкодженням послідовно розвинутий хворобливий процес. Наслідок ушкодження - це повне загоєння ушкодження і зникнення хворобливих змін, які були ним зумовлені.

Отже, до шкоди здоров'ю, яка заподіяна при здійсненні медичних втручань, можна віднести: тілесні ушкодження, які полягають у порушенні анатомічної цілісності органів і тканин або їх фізіологічних функцій; виникнення супутнього основному захворюванню пацієнта, послідовно розвинутого хворобливого процесу або патологічного стану, що залишають після зникнення (видужання) стійкі наслідки ушкодження у вигляді спотворення зовнішнього вигляду частин тіла, порушення функцій органів чи їх систем; зараження невиліковною хворобою чи хворобою, яка потребує тимчасової або постійної ізоляції від суспільства; безповоротно згаяну можливість вилікування хворого, а також розвиток психічного захворювання, що виникло у результаті медичного втручання.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих, в контексті положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження вказаних у позові обставин.

Доводи позивача грунтуються на припущеннях, що не допустимо при ухваленні рішення (ч.4 ст.60 ЦПК України).

В свою чергу, заперечуючи щодо позовних вимог, відповідачем надано ряд документів, досліджених судом вище, на спростування доводів позивача, викладених у позовній заяві.

Для встановлення причинного звязку між проведеною позивачу операцією і погіршенням його стану здоровя саме внаслідок неякісного та непрофесійного оперативного втручання лікарями-нейрохірургами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 необхідні спеціальні знання в галузі медицини.

Відповідно до положень ч.1 ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України судом першої інстанції було розяснено позивачу його право заявити клопотання про призначення по справі судово-медичної експертизи для підтвердження факту надання йому неналежної медичної допомоги та ушкодженням його здоровя внаслідок цього, а також встановлення причинного звязку між шкодою і протиправними діями лікарів та їх вини в заподіянні шкоди здоровю позивача.

Проте, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, яким також розяснювалось право позивача заявити відповідне клопотання про призначення судової експертизи, позивач такого клопотання не заявив, посилаючись на відсутність коштів та конфлікт з українською медициною, у звязку з чим вважав, що висновок експертизи буде не обєктивним.

А тому суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Всі висновки суду повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді