справа № 633/232/17
провадження № 2/633/141/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року Печенізький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Тимченко А.М.,

за участю : секретаря судового засідання - Ріпа І.В.,

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Печеніги, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Печенізький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, орган опіки та піклування в особі Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с. 2-4 ), в якому просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 (далі за текстом, спірна квартира), оскільки ця обставина обмежує її право власності, гарантоване статтею 321 Цивільного кодексу України.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити його. Пояснила, що відповідачі в спірній квартирі не проживають з червня 2008 року, належні їм речі в спірній квартирі відсутні, витрат на утримання цієї квартири вони не несуть. Також посилалася на те, що перешкод в користуванні квартирою відповідачам не чинила, вони добровільно не проживають у цій квартирі, обравши інше місце проживання, тоді як спірною квартирою не користуються понад шість місяців без поважних причин.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином (а.с. 29-34), через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 27-28).

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Печенізький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, орган опіки та піклування в особі Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином (а.с. 23-24), Печенізька селищна рада Печенізького району Харківської області через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 25).

Суд, заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 відповідно до договору дарування серії ВКК № 734295 від 26 червня 2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССВ № 258040 від 06 червня 2008 року (а.с. 8-10).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 2006 від 06 липня 2017 року в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, 1961 року народження, ОСОБА_3, 1981 року народження та ОСОБА_4, 2003 року народження (а.с. 11, 37).

Згідно з актом, складеним 10 липня 2017 року депутатом Печенізької селищної ради Балабай Н.І. в присутності сусідів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, на предмет фактичного проживання осіб у спірній квартирі, встановлено, що в цій квартирі зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, але фактично за цією адресою проживає позивачка ОСОБА_1 (а.с. 12, 38).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні суду пояснили, що відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з червня 2008 року не проживають в спірній квартирі, їх місцезнаходження їм не відоме. До теперішнього часу в АДРЕСА_1 не з'являлися і в вищевказаній квартирі їх особистих речей не має.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст.321 ЦК України).

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів, а саме: визнання права, припинення дії, яка порушує право. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім'ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сім'ї.

На час розгляду справи встановлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідачі не є членами сім'ї ОСОБА_1 у розумінні ст. 64 та ч. 4 ст. 156 ЖК України, у зв'язку з чим, суд захищаючи права власності позивачки, вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірною квартирою.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст.61 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначене, а також те, що, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11,60,61 209, 212, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 64,156, Житлового кодексу України, ст.ст. 16, 319,321,405 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Печенізький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, орган опіки та піклування в особі Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.М. Тимченк о