У Х В А Л А

23 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року в справі за позовом прокурора м. Львова до ОСОБА_5, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: Львівська міська рада, державне підприємство «Підприємство Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 48», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тарас Львович, про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, визнання договору недійсним, демонтаж будівлі, за позовом Львівської міської ради до реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тарас Львович, державне підприємство «Підприємство Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 48», публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу та демонтаж самочинного будівництва,

встановила:

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року та направити справу до касаційного суду, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме статті 13 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Відмовляючи у прийняття апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що предметом за оспорюваним у даній справі договором купівлі-продажу від 05 травня 2012 року, укладеним між ТзОВ «Же-О-Зе» та ОСОБА_5, є будівля ресторану площею 288,6 кв.м., яка збудована самочинно і право власності на яку набуте без законних на те підстав, що підтверджується відповідними рішеннями суду, які набрали законної сили, а тому правових підстав для висновку про те, що цей об'єкт нерухомого майна є або може бути об'єктом спільної сумісної власності відповідача та апелянта, немає.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 23 квітня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що спірна квартира набута ОСОБА_5 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_8, право власності на квартиру набуто у встановленому законом порядку, а відтак, в силу частини другої статті 60 СК України спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Окрім того, суд виселив дружину із спірної квартири, набутої ними в період шлюбу, чим також порушив його права.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 02 вересня 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ОСОБА_7 вказувала на те, що спірне майно відповідно до статті 60, частини першої статті 70 СК України є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, а оскільки апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та належним чином наведених доводів не перевірив, справу слід передати на новий апеляційний розгляд.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 25 січня 2017 року суд касаційної інстанції виходив з того, що за час шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого ОСОБА_3 придбав приміщення магазину, а тому спірне нежитлове приміщення є спільною сумісною власністю подружжя, відтак помилковим є висновок про відсутність порушення рішенням суду першої інстанції, про витребування у ОСОБА_3 нежитлового приміщення та визнання за ЗАТ «Полісся-92» права власності, прав дружини ОСОБА_3.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві доводи не вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора м. Львова до ОСОБА_5, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: Львівська міська рада, державне підприємство «Підприємство Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 48», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тарас Львович, про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, визнання договору недійсним, демонтаж будівлі, за позовом Львівської міської ради до реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тарас Львович, державне підприємство «Підприємство Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 48», публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу та демонтаж самочинного будівництва за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко