Провадження № 6/234/291/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

розглянувши подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, погоджене з начальником Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшло подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, погоджене з начальником Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла ОСОБА_3 ОСОБА_4 за адресою: вул. М.Приймаченко, 1-21, м. Краматорську.

Із подання вбачається, що на примусовому виконанні у Краматорському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавчий лист № 2/234/3787/2009 від 22.06.2009, № 2/234/1529/12 від 23.04.2012, № 2/234/3786/2009 від 22.06.2009, 2/0528/1530/2012 від 07.06.2015, 2/234/1991/15 від 19.06.2015 про стягнення з ОСОБА_3 ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 боргу у розмірі 111167 грн. Державним виконавцем постійно оновлюються запити, направляються вимоги, здійснюються виходи за адресою боржника, але безрезультатно. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно боржнику належить 1/ частка квартири за адресою: м. Краматорськ, провул. Науковий, 4-1. Згідно відповіді з Управління Держгеокадастру у мю. Краматорськ на території м. Краматорськ, м. Приймаченко, 1-21 земельні ділянки у власність та користування не передавались. Вважають, що при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа виникають обставини, які ускладнюють його подальше виконання. Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника. За таких обставин, державний виконавець просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири ОСОБА_3 ОСОБА_4 за адресою: вул. М.Приймаченко, 1-21.

У судове засідання державний виконавець не зявився.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Вивчивши доводи подання, надані докази, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у Краматорському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавчий лист № 2/234/3787/2009 від 22.06.2009, № 2/234/1529/12 від 23.04.2012, № 2/234/3786/2009 від 22.06.2009, 2/0528/1530/2012 від 07.06.2015, 2/234/1991/15 від 19.06.2015 про стягнення з ОСОБА_3 ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 боргу у розмірі 111167 грн., виданого Краматорським міським судом Донецької області ( постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2016).

Згідно довідки КП «СЕЗ» ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_7 належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно акту державного виконавця від 21.08.2017 року здійснено вихід за адресою боржника ОСОБА_8, але двері ніхто не відкрив.

Матеріали справи не утримують в собі підтвердження того, що ОСОБА_9 чинила перешкоди державному виконавцю в доступі до її квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з тим, що боржник ігнорує виклики, державний виконавець не мав можливості потрапити до квартири боржника для проведення відповідних виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Тобто обмеження права на недоторканість житла чи іншого володіння особи можливе виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року декларує: «Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції». В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов'язання не тільки якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

За змістом наведених правових норм примусове входження до житла - це крайній захід, якому повинні передувати всі інші передбачені законодавством дії щодо виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 311 ЦК України, житло фізичної особи є недоторканним.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла боржника виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не надає державному виконавцю право на звернення до суду з вказаним поданням.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Натомість під час судового розгляду вказані обставини доведено не було, оскільки під час виходу державного виконавця на адресу проживання боржника, останнього виявлено не було, державний виконавець з ним не спілкувався, матеріали справи не містять ані доказів сповіщення боржника про проведення виконавчих дій, ані навіть доказів його повідомлення про необхідність своєчасно з'являтися на вимогу виконавця.

Суду не надано переконливих доказів на підтвердження того, що боржник відмовляється добровільно виконати рішення суду.

Доказів того, що боржник свідомо не виконує зобов'язання в повному обсязі або частково, державним виконавцем суду не надано, як не наведено їх і у поданні з посиланням на застосовані примусові заходи під час проведення виконавчих дій. Крім того, не надано жодних підтверджень того, що боржник дійсно перешкоджає проведенню виконавчих дій та не впускає державного виконавця до житлового будинку, будучи обізнаним про наявне відкрите зведене виконавче провадження.

Суд вважає, що підстави для примусового проникнення державного виконавця до боржника на даний час відсутні, оскільки із матеріалів справи не вбачається доказів про належне повідомлення боржника про явку до ВДВС, відсутні докази про свідоме ухилення боржника від виконання судового рішення чи перешкоджання державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

При таких обставинах, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ст.ст. 10, 60, 210, 212, 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, погоджене з начальником Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла за місцем мешкання та реєстрації боржника ОСОБА_3 ОСОБА_7 за адресою: вул. М.Приймаченко, 1-21, м. Краматорську.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: