АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9197/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2264/17Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Мартєва С.Ю.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

За участю відповідача: ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

28 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, прохаючи стягувати з останнього на її користь щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн., починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що в період з 14 жовтня 2006 року по 05 листопада 2012 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Вказаний шлюб було розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

За час перебування у шлюбі, 21 лютого 2007 року, у них народився син ОСОБА_4. Згідно з вищевказаним рішенням про розірвання шлюбу син ОСОБА_5 залишився проживати із матір`ю та спільному утриманні з батьком.

Зазначила, що перші десять місяців після розірвання шлюбу відповідач добровільно сплачував кошти на утримання дитини у розмірі 2500 грн., після чого самостійно зменшив суму такої щомісячної виплати до 1500 грн., що вважає недостатнім розміром для утримання і навчання сина. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у відповідному розмірі, адже ОСОБА_2 працює лікарем-стоматологом в приватному стоматологічному кабінеті, має валовий дохід 35-40 тис. грн. за рік. По будь-яким виконавчим листам аліменти з нього не стягуються.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць звернено до негайного виконання.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено відповідачем ОСОБА_2, який посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів у частці від доходу у розмірі 25 відсотків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку за період з 28 листопада 2016 року по 07.07.2017 року, а в подальшому не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21.02.2025 року.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що враховуючи, що під час розгляду справи відбулися зміни у законодавстві, суд мав визначити у своєму рішенні відповідні зміни і вирішити питання про стягнення аліментів до 08.07.2017 року і після.

Вказав, що суд у своєму рішенні мав зазначити підстави за яких він має сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі за наявності постійного місця роботи, стабільного заробітку (доходу), отримання заробітку лише у грошовій сумі, і за відсутності інших обставин, за яких доцільно стягувати аліменти у такий спосіб. І лише за період після 08.07.2017 року суд мав правові підстави для безумовного стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Також апелянт не погоджується із розміром стягнутих судом аліментів, вважає, що стягнення з нього аліментів у розмірі 2500 грн. поставить його у скрутне матеріальне становище, особливо із врахуванням збільшення податків на підприємницьку діяльність, тобто нестабільність отримуваного доходу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно норми до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Згідно з нормами п.п. 2- 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 14 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб, від шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання якого визначено з матір`ю. Вказані обставини встановлені у рішенні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.11.2012 року, що у відповідності до норми ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (а.с. 5-6,7,8).

Відповідачем до матеріалів справи долучено довідку про доходи та видатки фізичної особи-підприємця за період 2016-2017 рік, згідно з якою ОСОБА_2 отримував валовий дохід за листопад 2016 року у розмірі 20220 грн., грудень - 21600 грн., січень 2017 року 16710 грн., сплачував податки та заробітну плату найманим працівникам та орендну плату, ніс витрати на матеріали та отримував чистий дохід за листопад 2016 року 5720 грн., грудень 2016 року 6203 грн., січень 2017 року 3783 грн. (а.с. 25).

На виконання ухвали суду Кременчуцькою об`єднаною ДПІ ГУ ДФС У Полтавській області надано податкові декларації платника єдиного-податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 у яких зазначено суми отримуваного ним доходу (а.с. 40, 41, 44, 46).

Апелянт у апеляційній скарзі прохає застосувати до спірних правовідносин з 28.11.2016 року по 07.07.2017 року (вступ у силу змін до законодавства щодо сплати аліментів), норми закону, що діяли на час подання ОСОБА_3 позову, після вступу в силу вказаних змін застосувати їх. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення дійшов до обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини регулюються тим законодавством, яке діяло на момент звернення особи до суду за захистом свого порушеного права, закон зворотної сили у часі не має, а тому, доводи апелянта про те, що після 07.07.2017 року суд має застосувати інші (змінені) положення Закону, колегією суддів сприймаються критично.

У силу положень ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Заперечуючи можливість сплати аліментів у твердій грошовій сумі, апелянт зазначив, що має постійне місце роботи та отримує стабільний дохід, що обумовлює необхідність стягнення з нього аліментів у частці від отримуваного доходу. На підтвердження отримуваного доходу надав довідку про доходи за грудень 2016 року січень 2017 року.

Проте, як і з вказаної довідки, так і з декларації, надісланих на запит суду першої інстанції ДФС, колегія суддів не вбачає стабільності отримуваного ОСОБА_2 доходу, а навпаки, вбачає, що його дохід у 2016 році був більшим за дохід, отримуваний ним у 2017 році, що однозначно вказує на нестабільність отримуваного особою доходу, що є прямою підставою для стягнення з особи аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу.

Слід зазначити, що сам дохід отримуваний фізичною особою від зайняття підприємницькою діяльністю заздалегідь не може бути стабільним і залежить перш за все від наявності чи відсутності у особи клієнтів, роду виконуваної роботи чи надання послуг та відповідно розміру оплати за ці послуги. З огляду на що, доводи апелянта про стабільність його доходу апріорі є хибними.

Отже, задовольняючи позов частково, місцевий суд правомірно виходив з того, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, є фізичною особою-підприємцем, що обумовлює нестабільність його доходу, має можливість та повинен нести витрати по утриманню дитини.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що з врахуванням його матеріального становища, а саме отримуваного доходу від зайняття підприємницькою діяльністю, зменшення розміру отримуваного доходу у 2017 році у порівнянні з 2016 роком, що вбачається з належних та допустимих доказів, якими є відповідні документи, отримані з ДФС, визначений судом першої інстанції розмір стягуваних аліментів у сумі 2500 грн. є перевищеним та підлягає до зменшення до розміру 1500 грн. ОСОБА_8 такий розмір аліментних виплат колегія суддів вважає можливим до стягнення з ОСОБА_2

За змістом ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано стан здоров`я платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення для визначення їх розміру.

Проте, будь-яких належних доказів наявності таких (інших) обставин чи проблем зі станом його здоров`я, які є обов`язковими для врахування, апелянтом надано не було.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом не було враховано матеріальне становище платника аліментів, що призвело до стягнення з нього занадто великого розміру аліментної виплати у твердій грошовій сумі, яка підлягає до зменшення з 2500 грн. до розміру 1500 грн.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимори ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволені частково, судовий збір на користь Держави та відшкодування витрат ОСОБА_3 за надану їй правову допомогу підлягають до пропорційного стягнення з відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_3 колегією суддів задоволено на 42,86 %, отже і судовий збір на користь Держави підлягає до стягнення з ОСОБА_2 у пропорційному розмірі 274 грн. 30 коп. Так само, у відповідному відсотковому розмірі з ОСОБА_2 підлягає до стягнення на користь позивачки і витрати на правову допомогу 214 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п.3, 309 ч.1 п.п. 2-4, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2017 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, кошти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_8

З оригіналом згідно: ОСОБА_1