Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою у якій просить встановити факт смерті її бабусі ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк.

Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк померла її бабуся ОСОБА_2.

Смерть її бабусі не була зареєстрована у встановленому порядку у зв'язку із тим, що на території м. Донецьк органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявник зазначає, що з метою державної реєстрації смерті бабусі вона звернулася до Дніпровського районного у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ в м. Києві, де їй було відмовлено у проведенні такої реєстрації на підставі пред'явлених нею документів.

Встановлення даного факту їй необхідно для внесення відомостей про смерть бабусі до Державного реєстру актів цивільного стану.

В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки представника заінтересованої особи суд повідомлено не було. Від заявника до суду надійшла заява у якій просить розглянути справу у її відсутності, вказує, що вимоги заяви підтримує та просить її задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із свідоцтва про народження та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, бабусею заявника ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (а.с. 17, 19-19 зв.).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на підтвердження цього факту надано копію довідки про причину смерті № 151 від ІНФОРМАЦІЯ_2 та копію лікарського свідоцтва про смерть № 151 виданих Міською клінічною лікарнею № 2 м. Донецьк, у яких зазначена причина смерті - гострий гемарагічний панкреатит (а.с. 6, 7-7 зв.).

За нормою ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної

реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Надані заявником довідка про причину смерті та лікарське свідоцтво про смерть видані Міською клінічною лікарнею № 2 м. Донецьк, тобто на території внесену до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 року № 428-р.

Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

ОСОБА_1 подавала документи про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, проте у реєстрації було відмовлено листом від 01.07.2017 року за № 1989/16.6-73, оскільки надане заявником свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 23.05.2017 року видане Пролетарським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька, тобто та території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому підстави для здійснення реєстрації смерті відсутні (а.с. 11).

Отже, з матеріалів справи убачається, що реєстрація смерті бабусі заявника у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть бабусі на підставі вищезазначених довідок про смерть та свідоцтва про смерть у заявника не має, так як вони видані на території на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Встановлення факту смерті заявнику необхідне для внесення відомостей про смерть ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк до Державного реєстру актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, ст. ст. 3, 4, 208, 212-215, 218, 234, 256, 257-1 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Донецьк, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк, причина смерті - гострий гемарагічний панкреатит.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя