Справа № 263/3507/17
Провадження № 2/263/1160/2017
05 вересня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Трифоновій О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та звернення стягнення на заставлену земельну ділянку, -
Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики-застави на суму 1800,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 31.12.2008 року /а.с. 3/.
Відповідно до умов договору відповідач ОСОБА_2 у рахунок забезпечення позики передав в заставу ОСОБА_1, належну йому земельну ділянку площею 0,0605 га в садівничому товаристві «Азовсталець», згідно з Актом на землю № 193 від 03.03.2008 року /а.с. 4/.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 2.1 Договору, позичальник має сплатити позикодавцеві відсотки у розмірі 6% за кожний місяць користування позикою по день повернення позики. При несплаті щомісячно відсотків у встановлений строк їх сума додається до суми позики та відсотки нараховуються на загальну суму боргу, збільшену на рівень інфляції за період прострочення, у розмірі 8 % за кожний місяць нарахування боргу по день його повернення. На пеню відсотки не нараховуються.
Відповідно до п. 2.3 Договору, при несвоєчасному поверненні позики чи сплаті відсотків позичальник зобовязується сплатити позикодавцеві пеню, відповідно до ст.ст. 549-542 ЦК України, в розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення, відшкодувати збитки відповідно до ст. 623 ЦК України, повернути борг з урахуванням інфляції, відповідно до ст. 625 ЦК України, а також відшкодувати позикодавцеві всі необхідні витрати по стягненню боргу.
Судом встановлено, що станом на 05.09.2017 року, тобто на день ухвалення рішення, офіційний курс НБУ становить за 1 долар США 25,9062 гривень, а тому сума боргу за договором позики підлягає стягненню з відповідача саме за цим курсом.
Статтею 625 ЦК України, встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Беручи до уваги, що договором позики-застави від 18.06.2008 року було прямо передбачено сплату відсотків за користування сумою позики, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 432 доларів США не підлягають задоволенню, як такі, що суперечать положенням ст. 625 ЦК України.
Відповідно до п. 2.11 Договору, сторонами збільшується позовна давність по захисту прав сторін зі стягнення суми пені, позик, відсотків, інфляційних витрат, збитків, шкоди та всіх інших прав за даним Договором загальною тривалістю в 5 років.
Однак, згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь.
Беручи до уваги, що позивач звернувся до суду з даним позовом 15.03.2017 року, вимоги про стягнення суми пені за вищевказаним договором, враховуючи позовну давність 5 років, слід обчислювати з 16.03.2012 року по 15.03.2017 року.
При цьому, враховуючи, що відповідач зареєстрований та проживає в місті Маріуполі, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», нарахування пені на суму заборгованості за договором позики-застави від 18.06.2008 року, укладеним між позивачем та відповідачем, з 14.04.2014 року є неправомірним.
У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені за договором позики-застави від 18.06.2008 року, нарахована за період з 16.03.2012 року по 13.04.2014 року (що складає 759 днів) в сумі 6831,00 доларів США (1800,00 доларів США х 0,5% : 100 х 759 днів).
Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 6152,98 гривень, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 11, 88, 174, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 589, 590, 614, 615, 625, 1049 ЦК України, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та звернення стягнення на заставлену земельну ділянку задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики-застави від 18.06.2008 року, станом на 31.03.2017 року в розмірі 566608 (пятсот шістдесят шість тисяч шістсот вісім) гривень 16 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 6152 (шість тисяч сто пятдесят дві) гривні 98 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня проголошення заочного рішення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Л.Г.Шатілова