Справа № 313/675/16-ц
Провадження № 2/313/262/2017
30.08.2017 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Веселівської селищної ради про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком № 7 по провулку Базарний в смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області.
Позивачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, але у судове засідання не зявилася, проте звернулася із заявою розглянути справу без її участі. ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує повністю, судові витрати у справі просить залишити за позивачем. У разі неявки в судове відповідача у судове засідання ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Веселівської селищної ради про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, але явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про причини неявки представника суд не повідомила, із заявою про відкладення судового розгляду справи до суду не зверталася.
Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін тому можливо розглянути справу по суті у відсутності відповідача по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст.158, 169 ЦПК України.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідач, як зазначено у пункті 6.1.4 зазначеного договору взяв на себе зобовязання знятися з реєстраційного обліку самостійно та зняти з реєстрації усіх зареєстрованих осіб до 01.04.2016 р. (а.с.12).
15.12.2015 р., Демидченко ОСОБА_4 передала безоплатно у власність позивачці, яка прийняла від неї у власність, як дарунок, житловий будинок № 7, що знаходиться за адресою: Запорізька область, смт. Веселе, провулок Базарний. Договір дарування зареєстровано в реєстрі за № 1428 та посвідчено приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області (а.с.14-17).
Позивачка є власником вказаного будинку і підставою для набуття права власності є договір дарування і разом зі своєю сім'єю була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач на час укладення договору дарування і до теперішнього часу у вказаному будинку значиться по прописці, який у добровільному порядку, незважаючи на його зобовязання, до теперішнього часу не подав документи на зняття його з реєстрації за попереднім місцем проживання, тобто будинку, який належить позивачці на праві власності.
Право користування відповідача даним будинком було нерозривно повязано з його правом власності, а отже після відчуження ним, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.12.2015 р. будинку № 7 по провулку Базарний в смт. Веселе, відповідач позбувся права користування ним.
Відповідач також не є наймачем даного будинку та не має права спільної власності на будинок. Будь-яких витрат по будинку та у спільному господарстві не приймає. Незважаючи на те, що відповідач, не має права на вказаний будинок, але залишається зареєстрованими в останньому, то відповідач створює перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження позивачем як власника даного майна.
Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за новим місцем проживання особи на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України , а також з врахуванням заяви ОСОБА_1, залишити за позивачем.
На підставі викладеного, ст.ст. 15,316,317,319,321,379,380,383 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV, керуючись розясненнями Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову у практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. та ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Судові витрати, повязані зі сплатою судового збору залишити за ОСОБА_1
Згідно зі ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в десяти денний строк з дня його проголошення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5