Справа № 367/6401/16-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/3445/17 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 49 30.08.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Сушко Л.П.,

суддів: Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

при секретарі : Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатного батька, -

встановила:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вище зазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що він, ОСОБА_4, зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 24 листопада 1978 року, 01 серпня 2016 року Ірпінським міським судом Київської області шлюб між ним та ОСОБА_5 був розірваний. Від спільного подружнього проживання у них є син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що він, ОСОБА_4, являється пенсіонером, інвалідом ІІІ групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячний розмір його пенсії становить 2608,0 гривень, на даний момент він хворіє та потребує лікування. Він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки всі гроші він витрачає на лікування. Київською обласною спеціалізованою ЛКК на 2 засіданні, яке відбулося 23.03.2006 року було розглянуто його клопотання і подану ним документацію з питань встановлення причинного зв'язку захворювань, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників аварії на Чорнобильській АЕС, Київська обласна спеціалізована ЛКК зробила висновок, що його захворювання зв'язані з впливом аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до виписки із його медичної картки йому був поставлений клінічний діагноз злоякісне новоутворення сечового міхура бокової стінки, рак перехідно-клітковий, ступінь диференціювання високий. Вказує, що на сьогоднішній день їх спільні з ОСОБА_5 діти являються повнолітніми та дієздатними особами. Йому відомо, що його син ОСОБА_2 займається ремонтом квартир, щомісячний дохід його невідомий, його донька ОСОБА_6 також здійснює за домовленістю ремонт квартир та працює в магазині на посаді продавця, розмір її заробітної плати йому невідомий. Він неодноразово звертався до відповідачів з проханням допомогти йому матеріально, але відповідачі ігнорують всі його звернення. Він не має можливості на даний момент працювати, оскільки він весь час потребує спокою та лікування. Вважає, що відповідачі зобов'язані його утримувати, створювати необхідні умови для покращення його здоров'я, тому вважає за можливе стягнути з його сина ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_6 щомісячно на його користь у зв'язку з його непрацездатністю суму в розмірі по 1500,0 гривень з кожного. У зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на його утримання, як непрацездатного батька, щомісячно, починаючи з дня подання ним позовної заяви у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,0 гривень довічно, стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на його утримання, як непрацездатного батька, щомісячно, починаючи з дня подання ним позовної заяви у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,0 гривень довічно, відповідно до вимог п. 1 ст. 217 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання як непрацездатного батька в розмірі 500,00 грн. щомісячно, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання як непрацездатного батька в розмірі 500,00 грн., допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, в інший частині позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважають, що суд не звернув увагу на те, що сам по собі факт не працездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідачів обов'язку надання йому утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отримані матеріальної допомоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки позивач є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги то відповідно до вимог ст. 202 СК України та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 205 СК України з відповідачів слід стягнути аліменти в розмірі по 500,00 грн. щомісячно з кожного. Крім того судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивач був позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей, або ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, будь-яки доказів цьому суду надано не було.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, має захворювання, яке пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 15).

Також встанвлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку у Лівобережному ОУПФУ м. Києва та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, розмір його пенсії становить за період з січня 2016 року по лютий 2017 року - 2680,36 гривень щомісячно, у березні 2017 року - 3203,14 гривень, у квітні 2017 року - 3693,24 гривні, що підтверджується довідкою Лівобережного ОУПФУ у м. Києві від 26.04.2017 року № 1051 (а.с. 102). Також позивач перебуває на обліку в Ірпінському міському управлінні ПСЗН та отримує доплати на продукти харчування особам, віднесеним до І категорії, які проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю за період з січня 2016 року по грудень 2016 року у розмірі 415,20 гривень щомісячно, також у 2016 році він отримав щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 120,0 гривень за 2016 рік, що підтверджується копією довідки УПСЗН Ірпінської міської ради від 25.04.2017 року № 32(а.с. 97).

ОСОБА_4, зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 24 листопада 1978 року, 01 серпня 2016 року Ірпінським міським судом Київської області шлюб між ним та ОСОБА_5 був розірваний (а.с. 8, 11-12). Від спільного подружнього проживання у них є син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-10).

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є дочкою позивача, має неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка перебуває на її утриманні та вихованні, аліментів на її утримання вона не отримує, про що свідчить довідка-розрахунок заборгованості по аліментах від 09.11.2016 року № 13914, видана Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Згідно копії трудової книжки ОСОБА_3 30.09.2016 року вона звільнена з роботи ТОВ "Синергія ФУД" за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 51, 52-54, 55).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження є сином позивача, має трьох дітей, на даний час має мінливий, нерегулярний заробіток, що підтверджується письмовими запереченнями відповідачів та не оспорюється сторонами(а.с. 42-45).

Також встановлено, що згідно довідки Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 20.02.2017 року № 165 ОСОБА_4 дійсно здав на баланс сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1 06 вересня 2007 року, вищевказаний будинок надано для проживання жителю с. Малеч ОСОБА_8, яким дане житло було приватизовано та передано особисту власність (а.с. 74-75).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта позивач є власником двох земельних ділянок площею 2,3489 га та 2,5115 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою Житомирська область, Овруцький район, с/рада Великочернігівська та здані ним в оренду на 10 років ТОВ "Агро-стандарт" (а.с. 46-49).

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Відповідно до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до ч.1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Так, згідно п. 21. Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснити судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що принциповим питанням розгляду даного спору є доведеність двох одночасно підстав для отримання аліментів на позивача-його непрацездатність та потребу у матеріальній допомозі.

У той же час із матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію у певному розмірі, яка перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, разом з тим у матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення позивачем значних витрат на лікування.

Також встановлено, що відповідачі мають неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні та в них відсутні доходи, які б давали їм можливість нести додаткові витрати на утримання батька шляхом оплати аліментів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що сам факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідачів обов'язку надання йому утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отримані матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати позивачем матеріальної допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2017 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатного батька відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: