Справа №592/7076/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Фоменко І. М.
Номер провадження 22-ц/788/1348/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
У Х В А Л А

05 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2017 року про відмову у відкритті провадження

в цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2017 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність і необґрунтованість вказаної ухвали, порушення судом вимог процесуального права, неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, просить ухвалу судді скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що встановлення факту належності йому на праві приватної власності житлового будинку та огорожі не має наслідком виникнення спору про право, оскільки з приводу належної заявнику частки домоволодіння спору з іншим співвласником, який вже зареєстрував свою частку, як окреме домоволодіння, за окремою адресою, немає. Зазначає, що належне йому домоволодіння рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 25.10.2005 року за № 588 вже поділено і, в той же час, він не може зареєструвати за собою право власності, оскільки вказане рішення виконкому вже не є тим правовстановлюючим документом, на підставі якого можна вчинити реєстраційну дію. Вважає, що іншої процедури встановити факт належності йому частки будинку як окремого домоволодіння, крім як у судовому порядку, чинним законодавством не передбачено.

Заявник належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явився.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість ухвали судді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя виходив з того, що зі змісту поданої заяви вбачається спір про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких не є вичерпним.

Згідно із ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 23.02.2005 року належать 31/100 частини житлового будинку та огорожі АДРЕСА_1.

Інші 69/100 частини домоволодіння за тією ж адресою належали ОСОБА_4

Однак, на підставі рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 25.10.2005 року № 588 домоволодіння по АДРЕСА_1 розділене на два окремих домоволодіння, а саме: за ОСОБА_4 рахується домоволодіння по АДРЕСА_2 з орієнтовною площею земельної ділянки 470 кв.м, а за ОСОБА_3 - домоволодіння по АДРЕСА_1 з орієнтовною площею земельної ділянки 213 кв.м.

ОСОБА_4 07.02.2006 року зареєстрував право власності на свій будинок, а відтак, став власником цілого житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи доводи своєї заяви, ОСОБА_3 вказує, що про рішення виконавчого комітету він дізнався лише у 2016 році, проте, не зміг зареєструвати за собою право власності на належну йому частку, як на окреме домоволодіння, оскільки воно до цього часу перебуває у спільній частковій власності. Крім того, як вбачається з доводів апеляційної скарги, заявник вказує, що чинне законодавство вже не дозволяє зареєструвати право власності на його будинок, як на окреме домоволодіння, на підставі вище вказаного рішення виконавчого комітету.

В той же час, заявник не надав доказів з приводу того, що він звертався до Сумської міської ради з питанням про виконання рішення виконкому за № 588 від 25 жовтня 2005 року стосовно оформлення на нього права власності на його окреме домоволодіння з видачею відповідного свідоцтва про право власності, що саме зазначено здійснити у вищевказаному рішенні виконкому (а.с. 6).

Таким чином, посилання заявника апеляційної скарги на те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності йому на праві власності як цілого житлового будинку та паркану є безпідставним.

Обраний заявником спосіб реалізації такого права шляхом встановлення факту, який має юридичне значення у порядку окремого провадження реалізований бути не може, оскільки, як вірно вважав місцевий суд, з порушеного ОСОБА_3 питання вбачається спір про право, так як на даний час заявник не може зареєструвати право власності на свій житловий будинок, як на окремий нерухомий об'єкт, чого він сам не заперечує.

Таким чином, суддя прийшов вірного висновку про наявність законних підстав для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України, оскільки з поданої ОСОБА_3 заяви в порядку окремого провадження вбачається спір про право.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу судді першої інстанції - без змін, оскільки порушень вимог процесуального закону не виявлено, а доводи заявника апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 2 п. 1; 312 ч. 1 п. 1; 314 ч. 1 п. 4; 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -