Провадження № 2/161/3794/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Олексюка А.В.

при секретарі - Шолом С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про зняття арешту з майна та рахунків, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про зняття арешту з майна та рахунків.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.2013 року постановою заступника начальника відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду у справі № 0308/5874/2012 від 30.11.2012 року про стягнення з неї в користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № СМ-SME А00/043/2007 від 28.08.2007 року в розмірі 1243385,37 грн. та по 941,00 грн. судових витрат.

07.02.2013 року заступником начальника відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С. було винесено постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

30.03.2015 року заступником начальника відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що на даний час жодних боргових зобов'язань не має, в тому числі і перед відповідачем.

Однак, звернувшись 08.08.2017 року до нотаріуса з метою продажу власного майна, їй стало відомо, що на належне їй майно та грошові кошти накладено арешт.

Оскільки, відкритих виконавчих проваджень в ДВС відносно неї немає, заборгованість по кредитному договору відсутня, позивач вважає, що вищевказаною постановою про арешт майна та грошових коштів порушено її права, як власника на розпорядження майном.

Просить суд зняти арешт з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови від 07.02.2013 року (ВП № 36101693) винесеної відділом ДВС Луцького районного управління юстиції (номер запису про обтяження 207435 від 25.02.2013 року, індексний номер 541470 від 25.02.2013 року); зняти арешт з коштів божника, накладеного на підставі постанови від 07.02.2013 року (ВП № 36101693) винесеної відділом ДВС Луцького районного управління юстиції.

Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі за наявними матеріалами справи, щодо задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Луцького районного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з'явився, проте належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.05.2012 року ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1, як поручителя на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-SМЕ А00/043/2007 від 28.08.2007 року в розмірі 1243385 грн. 37 коп. та судові витрати у справі в розмірі по 941,00 грн.

24.01.2013 року постановою заступника начальника відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення Луцького міськрайонного суду у справі № 0308/5874/2012 від 30.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № СМ-SME А00/043/2007 від 28.08.2007 року в розмірі 1243385,37 грн. та по 941,00 грн. судових витрат (а.с. 4).

07.02.2013 року заступником начальника відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С. було винесено постанову про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с. 5).

30.03.2015 року заступником начальника відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) (а.с. 6).

Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як вбачається з довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 14.08.2017 року за № 485, позичальник ОСОБА_3 повністю погасив заборгованість по кредитному договору № СМ-SМЕ А00/043/2007 від 28.08.2007 року та по кредитному договору № СМ-SМЕ А00/116/2008 від 02.09.2008 року (а.с. 3).

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту.

Ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи, що арешт майна, за відсутності реального виконання рішення, обмежує право власності позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та зняти арешти з майна та грошових коштів ОСОБА_1, які накладено постановами від 07.02.2013 року заступника начальника відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 210, 215 ЦПК України, ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, належного ОСОБА_1, який накладено на підставі постанови від 07.02.2013 року (ВП № 36101693) винесеної відділом ДВС Луцького районного управління юстиції (номер запису про обтяження 207435 від 25.02.2013 року, індексний номер 541470 від 25.02.2013 року).

Зняти арешт з коштів ОСОБА_1, який накладено на підставі постанови від 07.02.2013 року (ВП № 36101693) винесеної відділом ДВС Луцького районного управління юстиції.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк