Справа № 751/3508/17 Провадження № 22-ц/795/1535/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Філатова Л. Б. Доповідач - Страшний М. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання дійсним договору банківського вкладу,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.01.2015 року між ним та банком було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 006-24504-220115 «Найкращий від ОСОБА_1» у доларах США, у відповідності до якого банком було того ж дня залучено у якості розміщеного ОСОБА_6 депозиту суму у розмірі 7200 доларів США на строк по 21 липня 2015 року включно на умовах щомісячного нарахування банком процентів на вказану суму із розрахунку 5,5 % річних.

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 147 від 03.08.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації до 02.10.2015. За постановою Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта банк», яким повноваження ліквідатора банку делеговано ОСОБА_7 строком на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017.

До початку процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 було отримано листа, яким повідомлено про те, що укладений між сторонами Договір є нікчемним в силу ряду норм ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При зверненні 15.10.2015 року до АТ «Ощадбанк» для отримання належних ОСОБА_6 коштів, останній отримав лише 27 доларів США 84 цента.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року позовні вимоги задоволено, визнано дійсним укладений 22.01.2015 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Дельта-Банк» Договір банківського вкладу (депозиту) №006-24504-220115 «Найкращий від ОСОБА_1» у доларах США.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ „Дельта Банк подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. За доводами скарги, між сторонами був укладений договір банківського вкладу з відкриттям депозитного рахунку, кошти на які надійшли безготівковим внутрішньобанківським переводом, шляхом так званого «подрібнення» великого депозитного вкладу іншого клієнта банку, а саме фізичної особи ОСОБА_8 Вищезазначені дії відбувались з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, який на момент укладення договору з вищевказаною особою не був спроможним виконувати свої зобов'язання перед вкладниками, а з метою отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього. Відповідач вважає, що даний правочин є нікчемним з підстав передбачених п.7 ч.3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що 22 січня 2015 року між сторонами було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №006-24504-220115 «Найкращий від ОСОБА_1» у доларах США, у відповідності до якого банком було залучено у якості розміщеного ОСОБА_6. депозиту суму у розмірі 7200 доларів США на строк до 21 липня 2015 року включно.

Вказані кошти було внесено позивачем на відкритий Банком вкладний рахунок №3259 на умовах щомісячного нарахування Банком процентів на вказану суму із розрахунку 5,5 % річних.

22 січня 2015 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №006-24504-220115 «Найкращий від ОСОБА_1» у доларах США, згідно якої сторони домовились викласти пункт 1.8. статті 1 Договору в наступній редакції: «1.8. Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку фізичної особи резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) було прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким на строк з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно було запроваджено тимчасову адміністрацію, а також призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк».

В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Згідно даного рішення, тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» було запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

Надалі, керуючись ч. 4 ст. 34 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03.08.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» ОСОБА_7 до 02.10.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 02.10.2015 № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Зідно зазначеного рішення було розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7 на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

5.10.2015 на офіційному сайті Фонду в мережі Інтернет було розміщено оголошення про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення від 02.10.2015 № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 08.10.2015 розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

23 вересня 2015 року представник АТ «Дельта Банк» за довіреністю ОСОБА_9 надіслала на адресу ОСОБА_6 повідомлення про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) №006-24504-220115 «Найкращий від ОСОБА_1» у доларах США, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6, згідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» .

З листа ПАТ «Державний ощадний банк» від 15 жовтня 2015 року вбачається, що позивача включено до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в межах гарантованої суми.

Судом встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_6, надійшли внаслідок дроблення (розбивки) великого вкладу іншого клієнта ОСОБА_8.

Частиною 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Вказана перевірка у банку здійснювалася на виконання наказів уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29 травня 2015 року та № 691 від 7 серпня 2015 року.

Частиною 3 статті 38 цього Закону визначені підстави нікчемності правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку та зазначено, що порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Звернувшись до суду з позовом про визнання дійсним, укладеного з ПАТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу (депозиту), у звязку з отриманням письмового повідомлення від уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо їх нікчемності, позивач не вказував які негативні наслідки зазнав після отримання наведених письмових повідомлень.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зокрема, законодавство передбачає можливість визнання деяких нікчемних правочинів дійсними (ч. 2 ст. 218; ч. 2 ст. 219; ч. 2 ст. 220; ч. 2 ст. 224 ЦК України) з підстав, визначених ЦК України.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст. ст. 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені у зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів за їх призначенням може вважатись визначений законом механізм матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Апеляційний суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів не відповідає вимогам закону - спосіб захисту, який обрав позивач щодо визнання дійсним укладеного між ним та АТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу не передбачений вимогами ст. ст. 16, 215 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і задовольнив їх.

Оскільки апеляційна скарга задовольняється, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» необхідно стягнути 704 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, ч.1 п.4 ст. 309, 313,314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 червня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 704 грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: