УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Маляренка А.В., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про встановлення факту здійснення догляду за особою, що досягла 80-річного віку за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту здійснення догляду за особою, що досягла 80-ти річного віку, у якому посилаючись на ст.ст. 256, 257, 259 ЦПК України, просила зарахувати їй до трудового стажу час здійснення догляду за матір'ю без нарахування та виплати допомоги або компенсації, що буде становити 7 років та зобов'язати відповідача провести їй нарахування пенсії згідно діючого законодавства.

Свої вимоги заявник мотивувала тим, що у жовтні 2002 року вона закінчила свою трудову діяльність та у зв'язку із тим, що здоров'я її матері - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, після 2008 року значно погіршилося, вона змушена була її доглядати, оскільки остання потребувала стороннього догляду. Встановлення зазначеного факту їй необхідне з метою призначення пенсії.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявникові, суддя апеляційного суду виходив із того, що ухвалою судді від 15 вересня 2016 року апеляційну скаргу було залишено без руху для подання заявником уточненої редакції апеляційної скарги із зазначенням в чому полягає незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, та надання доказу про сплату судового збору в розмірі 275 грн, яка останньою була отримана 29 вересня 2016 року, але у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги заявником в повній мірі не усунуті.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

З матеріалів справи убачається, що заявником на адресу апеляційного суду було надіслано уточнену редакцію апеляційної скарги, та зазначено в додатку до апеляційної скарги квитанцію про сплату судового збору. Однак, відповідно до акту складеного працівниками апеляційного суду Львівської області заявником не було додано до апеляційної скарги докази про сплату нею судового збору.

При цьому, не повідомивши заявника про відсутність квитанції про сплату судового збору, яку ОСОБА_3 зазначила в додатках до апеляційної скарги, та не продовживши строк для усунення недоліків апеляційний скарги, суддя апеляційного суду передчасно визнав її неподаною та повернув заявнику.

Такі процесуальні дії суду не узгоджуються із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд.

При цьому судом не було враховано положення ст. 129 Конституції України та ст. 13 ЦПК України про конституційне право особи на апеляційне оскарження рішення суду.

Ураховуючи наведене, ухвала судді апеляційного суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
А.В. Маляренко
О.В. Попович