АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року

в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Елаксен», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Армапром», ОСОБА_1, ОСОБА_2, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № Д-2326/12 від 31 серпня 2012 року.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Елаксен» (надалі - ТОВ «Елаксен») звернулося в суд із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № Д-2326/12 від 31 серпня 2012 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк»), за змістом, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту про відмову в задоволенні заяви.

Колегія суддів, заслухавши представника ПАТ «Дельта Банк», яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 29 квітня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Армапром» (надалі - ТОВ«Армапром») укладено кредитний договір № К-2003408, за умовами якого кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти у сумі 8 900 000 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 28 квітня 2016 року включно (а.с.6).

В забезпечення зобов'язань ТОВ «Армапром» за кредитним договором № К-2003408 від 29 квітня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № П-2003408/1, а також між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № П-2003408/2.

Крім того, 29 квітня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Елексен» укладено Іпотечний договір № К-2003408/S-1, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П., зареєстрований в реєстрі за № 1801 (а.с.29).

Згідно п. 2.1, 2.1.1 Іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання ТОВ «Армапром» перед ПАТ «Дельта Банк» , що випливає з кредитного договору № К-2003408 від 29 квітня 2011 року, передав а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нежитлові приміщення (знаходяться на стадії реконструкції), розташовані за адресою: м. Полтава, вул. Котляревського, 1/27, загальною площею 808,5 кв.м.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

31 серпня 2012 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Кисельова М.С.) ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Армапром», ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором № К-2003408 від 29 квітня 2011 року (а.с.6-7).

Задовольняючи заяву, районний суд виходив з підстав її обґрунтованості.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 389-5 ЦПК України, закон визначає вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.

Згідно ст. 3, 5, 7 Закону «Про судоустрій і статус суддів» судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та законами України; кожному гарантується захист його прав та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

За Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року N18-рп/2004 (Справа N1-10/2004) встановлено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Третя особа, на права чи обов'язки якої по відношенню до однієї з сторін впливає третейське рішення, має юридичні, обґрунтовані законом суб'єктивні права та інтереси і простий легітимний дозвіл на їх отримання, який є об'єктом судового захисту. Третейський же суд, вирішивши справу без її участі, цього судового захисту її позбавляє.

В рішенні, яке переглядається, районний суд правомірно дійшов висновку про винесення третейським судом рішення без врахування прав та інтересів третьої особи - ТОВ «Елексен».

Окрім цього, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2725цс16, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Сторона, в якої за рішенням суду виникне право заявити вимогу до третьої особи або до якої у такому випадку може заявити вимогу сама третя особа, зобов'язана повідомити суд про цю третю особу (частина перша статті 36 ЦПК України).

Таким чином, майновий поручитель є особою на чиї права безпосередньо впливає рішення про стягнення боргу за основним зобов'язанням.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення суду про наявність майнового поручителя - ТОВ «Елаксен», останнього не було залучено до участі в справі в якості третьої особи, чим вирішено питання про права та обов'язки товариства.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до скасування рішення третейського суду.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам.

Колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги й залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/18515/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8976/2017

Головуючий у суді першої інстанції: ГончарукВ.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.