АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/7050/17
Провадження № 22-ц-/790/4929/17 Головуючий І інстанції: Штих Т.В.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

У провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

05.05.2017 року позивачем було поданно заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 21.06.2017 року задоволено зазначену заяву про забезпечення позову, накладено арешт на трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 39 270 гривень, нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 23,0 кв.м., що знаходиться за адресоюм.АДРЕСА_3, вартістю 55 750 гривень, власником яких є ОСОБА_1 та на автомобіль Мерседес Віто реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1

Не погоджуючись з постановлено ухвалою суду ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

Вважає, що накладення арешту на майно визначене в ухвалі є незаконним, оскільки це майно не належало відповідачу на праві власності, ні на момент пред'явлення позову, ні на момент винесення ухвали.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 151 та ч.3 ст. 152 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку, спір носить майновий характер і до цього часу не вирішений, тому у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення заяви та забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, на час винесення оспорюваної ухвали майно, на яке був накладений арешт відповідачу ОСОБА_1 не належало. Так, автомобіль Мерседес Віто реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 14.11.2015 року належить ОСОБА_6, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Угачовою І.В. 12.04.2017 року за р. №579 належить ОСОБА_8, нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 23,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Н.В. 15.04.2016 року за р. №№ 333, 336 належить ОСОБА_10 ( а.с. 71 - 77 ).

Суд першої інстанції вказаного не врахував, не перевірив, чи належить майно відповідачу та помилково наклав арешт на майно, належне іншим особам, які до участі у справі не притягнуті.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч. 2 ст. 307, 312 ч. 1 п. 2; 313; 315, 317; 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 червня 2017 року - скасувати.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді