Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Завгородньої І.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою Головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернової Людмили Володимирівни про відстрочку виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргоюпублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року Головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернова Л.В. звернулася до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення державний виконавець зазначав про те, що в провадженні Жовтневого відділу ДВС м. Дніпропетровська знаходиться виконавче провадження ВП № 49087148 з примусового виконання виконавчого листа Чугуївського міського суду Харківської області, виданого 08 вересня 2015 року про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 80 000 грн - грошового вкладу, 16 263 грн 45 коп. - відсотків протягом дії договору, 2 526 грн 46 коп - 3 % річних від простроченої суми, 49 397 грн 74 коп. - інфляційних нарахувань за весь час прострочення, 3 000 грн моральної шкоди та 3 000 грн судових витрат, що приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП № 11355726.

Зазначав, що існують обставини, які ускладнюють виконання вимог вищезазначених виконавчих документів, оскільки події, пов'язані з політичною кризою, воєнними подіями на сході України та окупацією Автономної Республіки Крим призвели до відтоку коштів, розміщених на рахунках фізичних та юридичних осіб, відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк».

У зв'язку з цим та збереженням ліквідності банку та можливості погашення заборгованості за кредитами, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до НБУ для отримання рефінансування, а саме ПАТ КБ «ПриватБанк» укладав додаткові угоди з НБУ про продовження строків погашення кредитів рефінансування.

Враховуючи вищевикладене, Головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернова Л.В. просила задовольнити заяву про відстрочку виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23 листопада 2016 року заяву задоволено.

Відстрочено виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди строком на 1 рік.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 23 листопада 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 342 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом прийнято ухвалу з додержанням вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України» право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишилось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно з вимогами ст. ст. 10, 60, 373 ЦПК України саме заявник зобов'язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у заяві про відстрочку виконання судового рішення, заявником не наведено обставин, які мають характер особливих або виняткових обставин, а також заявником не надано доказів на підтвердження доводів, які б надавали підстави для відстрочки виконання рішення суду, відповідно до ст. 373 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М.Завгородня

Т.О.Писана