ухвала

іменем україни

28 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4, зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_5, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про залучення правонаступника, видачу виконавчого документу, зміну способу виконання рішення, за касаційними скаргами представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаною вище заявою, мотивуючи її тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про стягнення заборгованості було задоволено частково, з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_5 була стягнута сума вкладу за договором банківського вкладу у розмірі 150 000 грн.

01 серпня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладений договір відступлення права вимоги, на підставі якого ОСОБА_5 передала на користь ОСОБА_4 право вимоги за договором від 20 грудня 2014 року, який був укладений ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_5

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила суд залучити її до участі у справі як правонаступника, що діє на підставі договору про відступлення права вимоги від 01 серпня 2015 року зі змінами та доповненнями, видати правонаступнику виконавчий лист, змінити спосіб виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року, а саме, припинити зобов'язальні правовідношення між правонаступником у справі ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» на суму 150 000 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року заяву ОСОБА_4 до зацікавлених осіб - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_5, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про залучення правонаступника, видачі виконавчого документу, зміни способу виконання рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2016 року, заяву ОСОБА_4, зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_5, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про залучення правонаступника, видачі виконавчого документу, зміни способу виконання рішення залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року залишити в силі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 - ОСОБА_7 слід закрити, як помилково відкрите, а касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що касаційна скарга подана на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року, яка не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому касаційне провадження відкрито помилково та підлягає закриттю.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дійшли обґрунтованого висновку про те, що задоволення майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківського рахунку унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб та здійснюється виключно в порядку, передбаченому цим законом. При цьому, судами врахована правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Суди дійшли правильного висновку, що з урахуванням тих обставин, що договір про відступлення права вимоги був укладений без попередньої письмової згоди банку, що була на той час передбачена Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», та з огляду на те, що ОСОБА_4 не є вкладником у розумінні ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому на неї не поширюються гарантії, передбачені ст. 52 вказаного Закону, отже, відсутні правові підстави для залучення ОСОБА_4 в якості правонаступника ОСОБА_5

Вимоги про видачу виконавчого листа ОСОБА_4 та зміну способу виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року, а саме, припинити зобов'язальні правовідношення між правонаступником у справі ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» на суму 150 000 грн, є похідними від вимоги про залучення правонаступника, отже, також не підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги про те, що договір відступлення прав вимоги укладено згідно з вимогами чинного законодавства, заявник набула права первісного кредитора за договором банківського вкладу, не знайшли свого підтвердження з наступних підстав.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 20 грудня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір банківського вкладу № 100-04009-612579 у гривні, сума вкладу - 150 000 грн, на строк по 20 березня 2015 року.

20 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая оn-line» у гривнях № 2579, на строк до 20 березня 2015 року включно. Сума вкладу складає 150 000 грн. Процентна ставка по вкладу становить 13 % річних.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_5 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості задоволено частково, з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_5 стягнута сума вкладу за договором банківського вкладу у розмірі 150 000 грн.

01 серпня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передає на користь заявника, а останній на відплатній основі приймає на себе - право вимоги, яке випливає із вичерпних правовідносин за договором № 2579 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая оn-line» у гривнях від 20 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до п. 1.2. договору відступлення права вимоги, сума грошового зобов'язання ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_5, за яким останнім здійснюється відступлення права вимоги за цим договором на користь ОСОБА_4, складає 150 000 грн. Крім того, згідно з п. 1.3. договору відступлення права вимоги, сторони погодили, що до ОСОБА_4 переходять усі права щодо вільного володіння, користування, розпорядження банківським вкладом з моменту підписання цього договору.

Листом від 09 жовтня 2015 року ОСОБА_5 повідомила ПАТ «Дельта Банк» про те, що передала на користь ОСОБА_4 право вимоги за договором банківського вкладу на підставі договору відступлення права вимоги від 01 серпня 2015 року.

У відповідь на зазначену заяву ПАТ «Дельта Банк» листом від 19 листопада 2015 року повідомив ОСОБА_5, що не визнає відступлення прав вимоги, про яке йдеться у зверненні, з огляду на те, що не надавав письмової згоди на відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) з посиланням на п. 2.12.19 та п. 5.27. Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, 30 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» із заявою, в якій з посиланням на договір відступлення права вимоги від 01 серпня 2015 року, просила акцептувати у відповідному реєстрі вимог кредиторів, вимогу нового кредитора у зобов'язанні - ОСОБА_4 на підставі договору банківського вкладу у розмірі 150 000 грн.

У відповідь за зазначене звернення листом від 20 листопада 2015 року заявника було повідомлено, що ПАТ «Дельта Банк» не надавав письмової згоди на відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту), з огляду на що договір відступлення права вимоги від 01 серпня 2015 року не створює будь-яких юридичних наслідків.

03 листопада 2015 року ОСОБА_4 надала заяву уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про уступку прав вимоги за договором банківського вкладу від 20 грудня 2014 року.

20 листопада 2015 року ПАТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_4 про неможливість передання прав вимоги за договором банківського вкладу від 20 грудня 2014 року з причин невідповідності договору відступлення права вимоги чинному законодавству України, так як цей договір не створює юридичних наслідків, оскільки ПАТ «Дельта Банк» не надавав письмової згоди на відступлення прав вимоги з договором банківського вкладу.

02 жовтня 2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочала процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

При укладенні договору про відступлення права вимоги від 01 серпня 2015 року сторони керувалися положеннями статей 512-519 ЦК України.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов чинним цивільним законодавством не передбачена.

За нормою ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами іщ їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За вимогами ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець - взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

ПАТ «Дельта Банк» листом від 19 листопада 2015 року повідомив ОСОБА_5 що не визнає відступлення прав вимоги, з огляду на те, що не надавав письмової згоди на відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу на підставі п. п. 2.12.19 та 5.27 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк».

На момент укладення між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу від 20 грудня 2014 року діяли Правила банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», затверджені рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк», згідно з протоколом від 20 березня 2013 року № 14, в редакції із змінами та доповненнями, затвердженими рішеннями Ради директорів ПАТ «Дельта Банк», згідно з протоколом від 06 серпня 2014 року № 55.

Відповідно до п. 2.1 Правил від 06 серпня 2014 року, останні є системою затверджених і оприлюднених норм, які встановлюють порядок та умови надання ПАТ «Дельта Банк» банківських послуг фізичним особам, пов'язаних, зокрема, із відкриттям та обслуговуванням поточних рахунків, відкриттям та обслуговуванням вкладних (депозитних) рахунків та прийняттям від фізичних осіб грошових коштів, що становлять суми вкладів (депозитів).

Пунктом 2.3 Правил від 06 серпня 2014 року визначено, що, здійснюючи укладання договору з банком, клієнт такими своїми діями здійснює повне та беззаперечне приєднання до цих Правил, тобто повністю приймає положення цих Правил для застосування у своїх взаємовідносинах з банком.

Відповідно до п. 18.8 Правил від 06 серпня 2014 року укладанням договору з банком клієнт підтверджує отримання примірника такого договору та цих Правил.

Згідно з п. п. 2.6, 2.7 Правил від 06 серпня 2014 року клієнт, уклавши з банком відповідний договір, підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну, остаточну згоду з цими Правилами.

У разі виникнення розбіжностей між положеннями цих Правил та умовами договору положення цих Правил мають пріоритетну силу і застосовуються сторонами до взаємовідносин, що виникають/діють відповідно до договору, якщо в конкретному договорі сторони не прямо передбачили протилежне.

Пунктом 18.7 Правил від 06 серпня 2014 року визначено, що клієнт підтверджує своє розуміння і погодження з тим, що положення цих Правил поширюється на його взаємовідносини з банком, що виникають на підставі будь-якого договору за продуктом банку, умови надання якого банком наведені в цих правилах, та є обов'язковими для виконання клієнтом.

Відповідно до п. 2.8 Правил від 06 серпня 2014 року оприлюднення Правил з метою ознайомлення фізичних осіб з їх змістом здійснюється шляхом розміщення тексту Правил на офіційному сайті банку, а також у приміщеннях відділень банку у доступному для відвідування місці.

Відповідно до п. 2.11.14 Правил від 06 серпня 2014 року клієнт має право розмістити вклад у банку, а також отримувати вклад та проценти у порядку та на умовах, що передбачені відповідним договором банківського вкладу (депозиту), з урахуванням умов відповідного продукту банку та положень цих правил.

Пунктом 2.12.19 Правил від 06 серпня 2014 року встановлено, що клієнт (вкладник) не може здійснювати відступлення третім особам прав за договором банківського вкладу (депозиту) без отримання попередньої письмової згоди банку.

Відступлення вкладником прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) третім особам можливе лише за умови отримання письмової згоди банку (п. 5.27 Правил від 06 серпня 2014 року).

Відповідно до п. п. 2.13.29, 2.13.35 Правил від 06 серпня 2014 року банк має право вимагати належного виконання клієнтом своїх зобов'язань, що передбачені цими Правилами, договорами та чинним законодавством.

Крім того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифікату.

Отже, при відсутності укладеного договору між Банком та фізичною особою, остання не підпадає під визначене поняття вкладника, та на таку особу не поширюється відшкодування суми, гарантованої ФГФО.

Згідно з п. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Судами встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 було включено до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики ФГВФО, та відшкодовано 200 000 грн.

Далі, відповідно до статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 4.23 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

За змістом ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 4- вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 8- інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом.

З метою реалізації приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 21 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернулася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» із кредиторською вимогою та вимоги ОСОБА_5 на загальну суму 157 713,59 грн включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» (у т.ч. вимоги на суму 150 000 грн, заявлені ОСОБА_4 у заяві про застосування правонаступництва у справі, видачу виконавчого документу (листа), зміну способу виконання рішення суду).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 13 червня 2016 року у справі за № 6-1123цс16, згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім іншого, заміна кредитора в зобов'язанні у період тимчасової адміністрації банківської установи (тимчасова адміністрація у ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена з 03 березня 2015 року) може в подальшому призвести до порушення черговості та порядку задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, передбаченої ч. 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідний перелік вкладників формується уповноваженою особою ФГВФО лише один раз та виключно з метою визначення ресурсів Фонду, які будуть спрямовані на відшкодування коштів за вкладами. Відшкодування коштів за вкладами здійснюється на підставі затвердженого виконавчою дирекцією ФГВФО реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

По відношенню до ОСОБА_5 було реалізовано приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо включення до реєстру кредиторів, зобов'язальні правовідносини між банком та ОСОБА_5 не припинились.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 324, 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційне провадження у справі за заявою ОСОБА_4, зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_5, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про залучення правонаступника, видачі виконавчого документу, зміни способу виконання рішення, за касаційною скаргою представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року року закрити.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак