Справа №718/283/15-ц
Провадження №2/718/480/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом прокурора Кіцманського районі Чернівецької області в інтересах держави в особі Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кіцманського району Чернівецької області в лютому 2015 року звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та зняття родючого шару грунту, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з результатами перевірки Державною інспекцією сільського господарства України в Чернівецькій області, проведеною 12.06.2014 року в Суховерхівській сільській раді Кіцманського району Чернівецької області з питань дотримання вимог земельного законодавства, складено акт про виявлені порушення земельного законодавства та встановлено, що відповідач самовільно зайняв та використовує земельну ділянку орієнтованою площею 0,08 га по АДРЕСА_1, Кіцманського району, Чернівецької області, яку облаштував як водойму для риборозведення.

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 12.06.2014 року спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, її самовільне зайняття здійснено шляхом облаштування штучної водойми - ставка та шляхом будівництва гідротехнічної споруди, внаслідок чого спричинено зняття родючого шару ґрунту.

Вказує, що 12.06.2014 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.ст. 53-1, 53-3 КУпАП та постановою № 157 від 10.07.2014 року накладено адміністративне стягнення. 10 липня 2014 року відповідачу видано припис за № 00234 про усунення вимог ст. ст.125,126 ЗК України. Відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою КМУ № 963 від 25 липня 2007 року, визначено розмір заподіяної внаслідок зняття родючого шару ґрунту шкоди в сумі 1 529,88 грн. та розмір шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 73,84 грн.

Зазначає, що 02.09.2014 року Державною інспекцією сільського господарства України в Чернівецькій області повторно складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яким встановлено, що ОСОБА_1 не виконав умови припису № 00234 від 10.07.2014 року та порушив вимоги Закону щодо порядку використання земельної ділянки.

09.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Суховерхівської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка була зазначена в приписі № 00234 від 10 липня 2014 року, в оренду терміном на 50 років. Рішенням сесії Суховерхівської сільської ради № 88-36/14 від 07.11.2014 року йому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, Кіцманського району, Чернівецької області.

Подальшими перевірками Державної інспекції сільського господарства України в Чернівецькій області встановлено, що припис за № 00234 від 10.07.2014 року не виконаний, порушення земельного законодавства не усунуті, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 00187 від 02.09.2014року, приписом № 00259 від 11.09.2014 року та постановою про накладення адміністративного стягнення № 179 від 11.09.2014 року. Згідно акту перевірки від 04.11.2014 року ОСОБА_1 не усунув порушення земельного законодавства та не повернув самовільно зайняту земельну ділянку. Вартість самовільно зайнятої земельної ділянки розміром 800 кв. м. складає 62 752 грн.

Прокурор просив зобов'язати ОСОБА_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,08 га, яка розташована по АДРЕСА_1 Кіцманського району,Чернівецької області, вартістю 62 752 грн., Суховерхівській сільській раді; зобов'язати ОСОБА_1 привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення гідротехнічних споруд; стягнути з ОСОБА_1 шкоду заподіяну земельним ресурсам внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 73,84 грн. та шкоду, заподіяну внаслідок зняття родючого шару ґрунту, в розмірі 1 529,88 грн.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, так як вважають, що прокурором не доведено належність спірної земельної ділянки оскільки згідно Акту та протоколу від 24.04.2014 року, припису та постанови від 05.05.2014 року це землі водного фонду; згідно Акту та протоколу від 12.06.2014 року. Припису та постанови від 10.07.2014 року це вже землі запису сільської ради землі с/г призначення. Ставок утворився внаслідок стихійного лиха ще у 2008 році та у 2010 році внаслідок сильних дощів. Попереднім сільським головою ОСОБА_2 за допомогою громади села було відновлено зруйновану дорогу до лісу та встановлено металеву очисну решітку для зупинення сміття. Яке під час дощів з водою спускається з лісу та забиває трубу під дорогою. Вище по рельєфу знаходиться великий ставок, з якого при повенях та при спуску води риба потрапляє у даний ставок, тому сільський голова і встановив там решітку. Межі даної земельної ділянки, частина якої належить його доньці ОСОБА_3, це прибережно-захисна зона струмка, з іншого боку пожежно-захисна смуга лісу. Місце знаходження цієї земельної ділянки с.Суховерхів, урочище «Під лісом», а не АДРЕСА_1. В матеріалах справи міститься додаток до Акту перевірки від 12.06.2014р., де зазначено, що є 2 ставки (великий та малий) в руслі річки. Рішенням сільської ради від 24.11.2010р. за № 23-2/10 ОСОБА_3 надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування об'єкту водного фонду, а саме ставка для риборозведення та сінокосіння розташованого по АДРЕСА_1). Не розуміючи в чому справа, ОСОБА_1 і звернувся до сільської ради з заявою від 29.07.2014р., щоб розяснили, за яку земельну ділянку йде мова. Відповіді не отримав. Тоді подав ще дві заяви: від 05.09.2014р. та від 09.09.2014р., на які отримав відповідь Суховерхівської сільської ради за № 536, 537 від 22.09.2014р., де вказано, що земельна ділянка є новоствореною і відноситься до земель запасу сільської ради, а саме до земель запасу, зайнятих під водотоками (річками та струмками), прибережно-захищені смуги, тобто до водного фонду. За скаргою ОСОБА_1 було скасовано постанову № 111 від 05.05.2014 року про накладення стягнення. Акти, приписи, протоколи та постанови ОСОБА_1 оскаржив до суду, постановою суду від 24.12.2015 року скасовано постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 10.07.2014 року за № 157 та від 11.09.2014 року за № 179. Просили суд відмовити в заявленому позові прокурора в повному обсязі, як необґрунтованому і безпідставному

Представник Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши, що згідно з ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Рішення про надання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки по о АДРЕСА_1 Кіцманського району,Чернівецької області не приймала.

Свідок, ОСОБА_4, суду показав, що являючись державним інспектором сільського господарства Чернівецької області, склав Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, по факту самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, так як самим ОСОБА_1 було повідомлено, що вищевказана земельна ділянка належить йому. Вважає, що по території земельної ділянки, яка межує з земельною ділянкою по АДРЕСА_1, Кіцманського району, Чернівецької області протікає не річка, а струмок.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.ч. 1,3,4 ст.60, ч.2 ст.59 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з п.п. 1-8 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18.12.2009 року, № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель, споруджень, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 24.04.2014 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, з якого вбачається, що ОСОБА_1 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку в АДРЕСА_1, Кіцманського району, Чернівецької області, орієнтовною площею 0,08га із земель водного фонду, шляхом облаштування штучної водойми та встановлення металевої сітки, чим порушено вимоги ст.ст.126, 168 Земельного кодексу України (а.с.70).

24.04.2014 року відносно відповідача складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та винесено постанову від 05.05.2014 року №111 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в чинення правопорушення передбаченого ст.ст. 53-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу (а.с.71,72). Також 05.05.2014 року останньому видано припис про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки або оформлення права користування земельною ділянкою (а.с.73).

На вказані Акт, припис, протокол та постанову ОСОБА_1 23.05.2014 року подано скаргу, адресовану начальнику державної інспекції сільського господарства у Чернівецькій області, за результатами розгляду якої 06.06.2014 року головним державним інспектором сільського господарства у Чернівецькій області прийнято рішення за № 3 про скасування постанови № 111 від 05.05.2014 року відносно ОСОБА_1.(а.с.74-78,80).

Також,12.06.2014 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області, складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, відповідно до змісту якого в АДРЕСА_1, Кіцманського району, ОСОБА_1 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку орієнтовною площею 0,08га біля будинковолодіння № АДРЕСА_1 Кіцманського району, із земель запасу сільської ради для с/г призначення, шляхом облаштування штучної водойми ставка, будівництво гідротехнічних споруд дамби, зняття поверхневого шару грунту без спеціального дозволу, чим порушено вимоги ст.ст.126, 168 Земельного кодексу України (а.с.8-10, 12-14, 83). Згідно довідки № 296 від 12.06.2014 року, виданої виконкомом Суховерхівської сільської ради, ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 облаштовано водойму для зберігання живої риби та подальшої її реалізації (а.с.11).

12.06.2014 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 та ст.53-3 КУпАП (а.с.15-16, 84). Постановою державного інспектора сільського господарства Чернівецької області від 10.07.2014 року за № 157 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст.ст. 53-1, 53-3 КУпАП у виді штрафу (а.с.22-23, 85). 10.07.2014 року ОСОБА_1 видано припис про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки чи шляхом оскарження речових прав на земельну ділянку (а.с.25-26, 86).

Державним інспектором сільського господарства Чернівецької області здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту), який визначений в сумі 1529,88 гривень (а.с.27-29, 87). Також, державним інспектором сільського господарства Чернівецької області здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, який становить 73,84 гривень (а.с.30-32, 88-89).

02.09.2014 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області, складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 не виконав вимоги припису від 10.07.2014 року, вчинивши правопорушення, передбачене ст.188-5 КУпАП (а.с.33-34, 107). 02.09.2014 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за невиконання припису посадової особи від 10.07.2014 року (а.с.35-36, 108). 11.09.2014 року видано припис про усунення порушень щодо невиконання припису посадової особи (а.с.39-40, 111). Постановою державного інспектора сільського господарства Чернівецької області від 11.09.2014 року за № 179 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст.188-5 КУпАП у виді штрафу (а.с.41-42, 110).

04.11.2014 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 не виконав вимоги припису від 11.09.2014 року (а.с.44-45, 119).

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2015 року у справі № 727/4200/15-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, визнано дії службових осіб Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області незаконними та скасовано постанови про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення від 10 липня 2014 року за № 157 та від 11 вересня 2014 року за № 179.(т.1 а.с.200-202).

18.06.2014 року ОСОБА_1 звертався до Суховерхівської сільської ради із заявою про надання на виконання припису від 05.05.2014 року документів на розробку проектної документації для оформлення земельної ділянки у користування (а.с.81). 05.09.2014 року ОСОБА_1 звертався до Суховерхівської сільської ради про надання в оренду земельної ділянки площею 0.08га по АДРЕСА_1 (т.1. а.с.97).

З листа виконавчого комітету Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 22 вересня 2014 року № 537 видно, що вказана земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 і була зазначена в приписі від 10 липня 2014 року, відноситься до земель запасу Суховерхівської сільської ради, а саме: до земель запасу, зайнятих під природними водотоками (річками та струмками), прибрежно-захисні смуги, та згідно листа № 536 від 22.09.2014 року - земельна ділянка є новосформованою (т. 1 а.с. 98).

09.09.2014 року ОСОБА_1 звертався із заявою до сесії Суховерхівської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка була зазначена у приписі від 10.07.2014 року, площею 0,08га, що розташована по АДРЕСА_1, в оренду на 50 років (а.с.46). Рішенням ХХХІУ сесії УІ скликання Суховерхівської сільської ради від 07.11.2014 року за № 88-36/14 відповідачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.47, 120).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.11.2013 року власником будинковолодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.90, 91). Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру від 17.07.2013 року, власником земельної ділянки площею 0,08га, розташованої в урочищі «Під лісом» в с. Суховерхів Кіцманського району, є ОСОБА_3 (а.с.92-95). Згідно Висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської РДА від 26.11.2012 року за № 877 (а.с.93), при використанні ОСОБА_3 земельної ділянки в урочищі «Під лісом» в с. Суховерхів Кіцманського району слід суворо дотримуватись визначених меж ділянки, охоронних зон наявних інженерних мереж, прибережно-захисної зони струмка, пожежно-захисної смуги лісу. Рішенням ІІ сесії УІ скликання Суховерхівської сільської ради від 24.11.2010 року за № 23-2/10 ОСОБА_3 надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування об'єкту водного фонду, а саме ставка для риборозведення та сінокосіння, розташованого по АДРЕСА_1) (а.с.96).

Відповідно до Проекту встановлення меж сільського населеного пункту Суховерхівської сільської ради від 1992 року та викопіювання з Проекту спірна земельна ділянка розташована по вулиці лісній, під лісом, обабіч русла р.Потік (а.с.169-172, 177).

З довідки №370 від 22.06.2016 року виданої Суховерхівською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області вбачається, що спірна земельна ділянка (штучна водойма), орієнтовного площею 0,08 га, яка розташована по АДРЕСА_1 згідно Проекту встановлення меж сільської ради сільського населеного пункту Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області,1992 року та Державної статистичної звітності форми №6 (рядок 40 графа 11) відноситься до земель сільськогосподарського призначення (пасовище). З 1992 року по даий час Суховерхівською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області рішень щодо змін цільового призначення вищезазначеної земельної ділянки, на якій облаштовано штучну водойму, не приймалось (т.2 а.с.37).

Отже, твердження позивача про самовільне зайняття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не можуть судом бути прийняті до уваги, оскільки докази, на які він посилається, містять суперечливі відомості щодо земельної ділянки, її цільового призначення та особи, яка порушила вимоги земельного законодавства та заподіяла шкоду самовільним зайняттям земельної ділянки.

Відповідно до ст.188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних ресурсах , а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - спеціально уповноваженими органами з питань екології та природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст.10. Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: - давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; - складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Згідно ст.156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За приписами ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженому постановою КМУ № 284 від 19.04.1993р., відшкодуванню підлягають: - вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; - вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; - вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; - вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; - понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; - інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Пункт 5 Порядку встановлює, що збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

Згідно ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», складання актів перевірок дотримання вимог земельного законодавства відноситься до повноважень саме державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель.

Крім того, Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою КМУ № 284 від 19.04.1993р., для визначення розміру збитків передбачає створення відповідних комісій у складі державних адміністрації або виконавчих органів рад, результати роботи яких оформлюються відповідним актом.

Як встановлено судом, додержання вимог щодо порядку визначення та здійснення розрахунку розміру збитків дотримано не було.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

Зважаючи на те, що в порушення ч.3 ст.10, ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, представником позивача до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення права користування земельною ділянкою з боку відповідача, не надано доказів її самовільного зайняття останнім та використання, не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів, а також враховуючи положення діючого в Україні цивільного та земельного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу диспозитивності, неприпустимості порушення прав жодної із сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, в зв'язку з чим вважає, що задоволенню він не підлягає.

В судовому засіданні не встановлено, що ставок утворився внаслідок неправомірних дій відповідача, а не внаслідок природних явищ, не встановлено, що вина відповідача є доведеною та є причинний зв'язок між діями відповідача та завданою шкодою.

В порядку ст.88 ЦПК України, вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст. ст. 156, 157, 188 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою КМУ № 284 від 19.04.1993р., ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: