Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №321/1610/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Олійник Ю.М.
Провадження № 22-ц/778/1016/17 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Бєлки В.Ю.

Кухаря С.В.

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Михайлівського відділення поліції Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізької області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Михайлівського відділення поліції Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізької області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 04 грудня 2013 року о 16 год. в приміщенні Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, між ним та начальником штабу Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 виник конфлікт, внаслідок якого останній зірвав з нього 2/3 частини золотого ланцюжка із золотим хрестиком та розірвав сорочку. Конфлікт зафіксований камерами відео спостереження Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути на його користь з Державного бюджету України матеріальну шкоду в розмірі 5957 грн. і моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також судові витрати.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове,яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,заслухавши пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Звернувшись до суду ОСОБА_3 в обґрунтування своїх позовних вимог зазначав , що в процесі конфлікту, який відбувся 04 грудня 2013 року о 16 годині в приміщенні Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області між ним та начальником штабу Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4, останній зірвав з нього 2/3 частини золотого ланцюжка із золотим хрестиком та розірвав сорочку, що й послугувало підставою звернення ОСОБА_3 до суду з вказаним позовом.

Згідно до вимог ст.ст 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Рішення суду повинно ґрунтуватись на доказах, досліджених при розгляді справи, а не на припущеннях, які на думку осіб, що беруть участь у справі доводять пред'явлені вимоги.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За висновком від 04 серпня 2016 року про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_3 на дії працівників міліції судом встановлено, що в матеріалах перевірки, за зверненням ОСОБА_3 стосовно того, що працівник міліції ОСОБА_4 зірвав з нього в приміщенні Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області золоті вироби та порвав сорочку, факти, викладені у зверненні заявником ОСОБА_3 не знайшли свого об'єктивного підтвердження.

Судовою колегією переглянуто відеозапис з камер спостереження райвідділу поліції ,наданий самим позивачем ,зі змісту якого не вбачається спричинення ОСОБА_4 майнової шкоди ОСОБА_3.

Товарні чеки: видані магазином «ІНФОРМАЦІЯ_1», у відповідності до якого, 01 липня 2010 року, вказаним магазином було продано золотий хрест, вагою 2, 16 грама, а також виданий ПП «ОСОБА_8, у відповідності до якого, вказаним приватним підприємцем було продано золотий ланцюжок, вагою 6,11 грама та довідки від 06 листопада 2016 року, видану ФОП ОСОБА_6, у відповідності до якої вартість сорочки складає 350 грн. та на довідку від 25 листопада 2016 року, видану ФОП ОСОБА_7, у відповідності до якої вартість 1 грама золотих виробів станом на 25 листопада 2016 року складає 900 грн. можуть свідчити лише про факт придбання вказаних золотих виробів і вартість сорочки на даний момент, проте аж ніяк не являються доказом того, що саме відповідач ОСОБА_4 зірвав з позивача ОСОБА_3 під час конфлікту, золоті вироби та розірвав на ньому сорочку.

Згідно зет. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджено.

Суд першої інстанції розглянувши справу, обґрунтовано визначився ,що належними доказами по справі не підтверджена вина та неправомірність дій відповідача ОСОБА_4 у заподіянні матеріальної шкоди позивачеві , а моральна шкода оцінена в сумі 5000 грн., будь-яких розрахунків, міркувань, доказів, щодо підтвердження її заподіяння не містить.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308.317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 у цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: