Справа № 128/1298/17
Провадження № 2/127/4853/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.09.2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Антонюка В.В.,

при секретарі: Гончаруку І.О.,

за участю: позивача: ОСОБА_1,

представника позивача : ОСОБА_2,

представника служби у справах дітей Вінницької міської ради: Марценюк Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 1999 року по листопад 2001 року, вона перебувала із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.11.2011 року, актовий запис № 1520. Після розірвання шлюбу, позивач змінила своє прізвище із «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1, у сторін народився син - ОСОБА_5, в актовому записі про народження якого відповідач записаний як батько.

07.03.2008 року, позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_6, та змінила своє прізвище із «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

З моменту розірвання шлюбу, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, не цікавився його здоров'ям, навчанням та розвитком, участі у вихованні сина не приймав, в зв'язку із чим, позивач була змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів, які рішенням суду були стягнуті на її користь на утримання сина, однак відповідач не виконує рішення суду та не сплачує аліменти.

Неповнолітній син ОСОБА_5, проживає та виховується у сім'ї позивача і для нього створені всі умови для нормального проживання, належного виховання і розвитку. Відповідач з сином не проживає, його вихованням не займається, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, дитину не відвідує, взагалі нею не цікавиться, що на думку позивача, свідчить про небажання відповідача виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом, тому вона звернулась до суду із позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, просила стягнути із відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просили суд їх задоволити в повному обсязі. В зв'язку із неявкою відповідача, просили винести заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Заяв та заперечень до суду не надав.

Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є., в судовому засіданні не заперечила проти заявлених вимог та надала до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вважає, що справу слід розглянути ухваливши заочне рішення на підставі ст.224 ЦПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З'ясувавши позицію позивача і її представника, заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши та вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого 23.11.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, актовий запис № 1520. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с. 7).

Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 11.02.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, ОСОБА_4, являється батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

В той же час, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.12.2001р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Однак, як видно із довідки відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області № 169/11 від 02.04.2017 року, ОСОБА_1 не отримувала аліменти з ОСОБА_4 у період з 01.10.2011 року по 31.03.2012 року (а.с. 12).

Разом з тим, 07.03.2008 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 та відповідно, змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 8).

Як вбачається із довідки №34, виданої 28.02.2017 року, виданої Комунальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №35 Вінницької міської ради» ОСОБА_1, матері ОСОБА_5, який навчається у 11-А класі вказаного навчального закладу 2016-2017 н.р., мати бере безпосередню участь у навчальному процесі та опікується дитиною під час її навчання в школі. Батько - ОСОБА_4 протягом навчання сина - ОСОБА_5, у навчальному закладі жодного разу не з'являвся, вихованням і навчанням сина не цікавився (а.с.10).

Відповідно до довідки №1603/2017 від 16.03.2017 року, виданої Центром розвитку польської мови та культури у Вінниці, ОСОБА_5, проходить річний курс вивчення польської мови до вступу у ВНЗ Польщі у «Центрі РПМК» і його мати ОСОБА_1 приймає безпосередню участь у навчальному процесі та опікується дитиною під час її навчання в Центрі (а.с.11).

Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №3382 від 09.02.2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, разом із своєю матір'ю ОСОБА_1

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається із висновку щодо позбавлення батьківських прав №31-01-48483 від 12.09.2017 року, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради від 05.09.2017 року розглянуто питання щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, відносно неповнолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зокрема, із вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його розвитком, вихованням та станом здоров'я, не підтримує його матеріально, а тому Комісія вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як він не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені статтями 150-155, 180 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно з нормою ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Як зазначено у ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 150, 152,155, 164-166 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 169, 174, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає в АДРЕСА_1, судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: