Справа №583/1096/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Ковальова О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1342/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - новікової А.С.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», треті особи: Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Охтирської міської ради, Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Авіатор 183»,

про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_3 просив визнати незаконним та скасувати рішення постійно діючої комісії Публічного акціонерного товариства «Сумигаз» (далі - ПАТ «Сумигаз») від 16.12.2016 р. про визначення йому фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку №10 до Кодексу газорозподільних систем, а саме 9,8 куб.м на одну особу.

Свої вимоги мотивує тим, що за результатами розгляду комісією відповідача актів про порушення через відмову споживачів від встановлення загальнобудинкового лічильника газу для заявника встановлено фактичний об'єм спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання із розрахунку 9,8 куб.м. на одну особу. Проте, участь заявника та особи інших мешканців будинку під час складання відповідачем зазначених актів, не зафіксовано; голову правління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авіатор» (далі - ОСББ «Авіатор») він не уповноважував на представництво своїх інтересів; особи та повноваження представників ПАТ «Сумигаз» не встановлювалися; акт про порушення від 25.08.2016 р. № 27 підписаний лише представниками оператора газорозподільної мережі, особи яких та приналежність до ПАТ «Сумигаз» не ідентифіковано. Крім того, примірники актів позивач не отримував і про існування цих документів дізнався лише з повідомлення Охтирського відділення ПАТ «Сумигаз». Таким чином, вважає, що порушення його особистих інтересів оскаржуваним рішенням полягає в тому, що в ньому фактично зафіксовано його особисту відмову від встановлення індивідуального лічильника обліку спожитого газу, проте оскаржувані акти свідчать про небажання позивача сплачувати за спожитий газ із застосуванням приладів його обліку, що потягло безпідставне застосування до позивача нарахування оплати за фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано рішення постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» від 16.12.2016 р. з розгляду актів про порушення від 25.08.2016 р. № 27 та від 22.11.2016 р. № 45, в частині визначення ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), проживаючого у АДРЕСА_1, з 01.01.2017 р. фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем.

Стягнуто з ПАТ «Сумигаз» () на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 грн.

Стягнуто з ПАТ «Сумигаз» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.

ПАТ «Сумигаз» з вказаним рішенням не погодилося, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було з'ясовано, який суб'єкт господарювання здійснює постачання природного газу на території м. Суми, а який компетентний у питаннях обсягу спожитого газу. Також вказує на допущені у рішенні описки в написанні прізвищ працівників відповідача. Не відповідає вимогам закону також і висновок суду про обов'язок відповідача встановити лічильник газу. Зазначає, що акти про порушення були складені правомірно та у встановленому законом порядку, позивач особисто був присутнім при їх складанні, а листом голови ОСББ «Авіатор 183» підтверджується письмова відмова позивача від встановлення лічильника.

Отже, споживач не може відмовитися від встановлення лічильника, а у разі відмови від його встановлення оператор має право змінити режим нарахування об'ємів спожитого газу побутовому споживачу з визначенням фактичного об'єму спожитого газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, що і було зроблено відповідачем.

В судому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Позивач та його представник вважають рішення законним і тому просили залишити його без змін, вказавши, що застосування норми споживання природного газу у розмірі 9,8 м.куб на одну особу до 01.01.2018 р. є незаконним, оскільки після цієї дати законом передбачено споживання природного газу тільки при наявності приладу обліку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження факту здійснення позивачем правопорушення у вигляді відмови від встановлення лічильника природного газу. Акти про порушення відносно позивача не складалися, а стосуються житлового будинку, балансоутримувачем якого є третя особа, а не позивач.

Зазначені обставини місцевий суд вважав достатніми для визнання незаконним та скасування рішення постійно діючої комісії відповідача від 16.12.2016 р. в частині визначення позивачу з 01.01.2017 р. режиму споживання з урахуванням визначеного граничного об'єму споживання газу населенням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 зареєстрований і проживає у кв. АДРЕСА_1, є побутовим споживачем природного газу тільки для приготування їжі, на його ім'я відкрито особовий рахунок (а.с. 3, 4, 7).

З рахунку за газ та послуги з газопостачання за грудень 2016 року вбачається, що позивачеві проводилось нарахування фактичного об'єму спожитого газу за відповідний календарний місяць за граничними об'ємами споживання для населення в разі наявності газової плити та централізованого гарячого водопостачання із розрахунку 9.8 куб.м на одну людину в місяць відповідно до Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем.

25.08.2016 р. представниками Охтирського управління з експлуатації газового господарства старшими майстрами Івахненко А.В. та ОСОБА_9, юрисконсультом ОСОБА_6, за участю голови правління ОСББ «Авіатор» Демиденко М.М. на об'єкті - багатоповерховий житловий АДРЕСА_1, складено акт № 27 про порушення Кодексу газорозподільних систем в частині відмови споживачів від встановлення лічильників, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора газорозподільної мережі, а також про не допуск представника оператора газорозподільної мережі для проведення монтажних робіт по встановленню лічильника газу на будинок безкоштовно (а.с. 91).

В указаному акті зазначено, що за виявленими порушеннями споживачу необхідно надавати безперешкодний доступ до об'єкта системи газопостачання житлового будинку за адресою його знаходження. Фактичний об'єм спожитого природного газу по кожному побутовому споживачу за відповідний попередній місяць буде визначатися за граничним об'ємом споживання.

Акт підписаний особами, що його склали, та має відмітку про відмову від підпису голови ОСББ Демиденко М.М.

22.11.2016 р. начальником адміністративно-господарського відділу ПАТ «Сумигаз» Мотренко Р.І., майстром служби експлуатації систем газопостачання Охтирського відділення ПАТ «Сумигаз» ОСОБА_12., за участю групи споживачів, які представилися мешканцями будинку АДРЕСА_1 (документи споживачів, що посвідчують особу не надані) на об'єкті - багатоповерховий житловий АДРЕСА_1, складено акт № 45 про порушення Кодексу газорозподільних систем в частині відмови споживачів від встановлення будинкового лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора газорозподільної мережі (ПАТ «Сумигаз») з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу», шляхом не допуску до ввідного газопроводу житлового будинку, не допуск представника оператора для проведення монтажних робіт по встановленню лічильника газу на будинок безкоштовно (а.с. 90).

В акті зазначено, що на момент його складання порушення не усунуте. За виявленими порушеннями споживачу необхідно забезпечити доступ до ввідного газопроводу житлового будинку.

На підставі свідчень ОСОБА_8, ОСОБА_9., ОСОБА_12. і ОСОБА_10 місцевим судом встановлено, що 25.08 2016 р. та 22.11.2016 р. вказані свідки отримали наряд на виїзд до будинку, в якому мешкає позивач для встановлення будинкового лічильника газу, проте фактично до їх обов'язків входило проведення роз'яснювальної роботи з мешканцями будинку щодо встановлення лічильника, однак мешканці їх не допустили до ввідного газопроводу житлового будинку, а тому монтажна бригада, яка має допуск до проведення відповідних робіт на газопроводі, не викликалася.

Під час складання актів особи мешканців будинку та голови ОСББ не встановлювалися, супротив не чинився, поліція не викликалася.

З витягу з протоку засідання постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Сумигаз» (м. Охтирка) № 9 від 16.12.2016 р. вбачається, що через відмову споживачів-мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за ініціативи та кошти оператора газорозподільної мережі, що підтверджується актами про порушення від 25.08.2016 року № 27 та від 22.11.2016 року № 45, з 01.01.2017 року фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу споживачам визначено за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеним у Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем, тобто з розрахунку 9,8 м.куб на одну особу (а.с. 6).

З викладеного вбачається, що перелічені вище документи, які стали підставою для застосування до позивача норми споживання природного газу в розмірі 9,8 м.куб., не свідчать про його відмову споживати природний газ для приготування їжі через прилад обліку. Крім того, позивач звертався до ПАТ «Сумигаз» із заявою про встановлення йому в квартирі приладу обліку споживання газу.

У порушення вимог ст. 60 ЦПК України відповідач переконливих доказів з приводу вчинення саме позивачем перешкод у встановленні загальнобудинкового лічильника на житловий будинок АДРЕСА_1, не надав.

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620 (далі - Тимчасове положення ), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.

Зокрема, згідно п. 4-5 Тимчасового положення, ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу, визначаються: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

Як зазначалось вище, питання встановлення ПАТ «Сумигаз» загальнобудинкових лічильників та фінансування даних робіт, в тому числі у будинку, в якому мешкає позивач, було узгоджено з НКРЕКП та затверджено в Інвестиційній програмі на 2016 рік.

У відповідності до приписів статей 2-4, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011р. №3533, який набрав чинності з 09.07.2011р., постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 01.01.2018 року.

Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території та отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України; б) для інших споживачів - до 1 липня 2011 року; 2) припинити розподіл природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку, у разі відмови таких споживачів від встановлення лічильників газу, а саме: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; б) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Відповідно до розпорядження КМУ від 25.04.2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу» з метою забезпечення повного комерційного (приладового) обліку природного газу в побуті відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» було запропоновано Міністерству енергетики та вугільної промисловості разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями і суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території: 1) розробити та затвердити графіки оснащення квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу в розрізі територій, на яких провадять господарську діяльність зазначені суб'єкти, та до 1 липня 2012 р. подати їх Кабінетові Міністрів України; 2) вжити заходів до оснащення в повному обсязі квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу: до 1 січня 2016 р., - якщо природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; до 1 січня 2018 р., - якщо природний газ використовується тільки для приготування їжі; 3) провести із залученням загальнодержавних і місцевих засобів масової інформації роз'яснювальну роботу з питань доцільності та ефективності обліку використаного населенням природного газу із застосуванням лічильників газу.

Як визначено у п. 37 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 р. № 329, який набрав чинності з 01.10.2015 р. (крім окремих його положень) споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Відповідно до ст. 11 цього Закону з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб'єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов'язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі обов'язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов'язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов'язки не можуть покладатися на споживачів.

Визначення категорії споживачів, яких стосуються спеціальні обов'язки, відбувається за рішенням Кабінету міністрів України, який встановлює критерії для віднесення споживачів до категорії вразливих - побутових споживачів, які набувають право на державну допомогу в порядку встановленому КМУ (ст. ст.1,14,16 Закону).

Питання прав та обов'язків споживача врегульовано ст. 13 названого Закону, де пунктом 1 перелічені права споживача, серед який відсутнє право на безкоштовне встановлення приладу обліку в квартирах, будинках.

Як передбачено у п. 3 ст. 18 цього Закону, постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

У разі не встановлення такого приладу обліку газу до 01.01.2018 р. з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється.

Аналіз викладених норм матеріального права дає підстави для висновку, що позивач, як споживач природного газу, має право на установку лічильника газу в квартирі за рахунок газопостачальної організації - ПАТ «Сумигаз» в порядку черговості згідно із затвердженими графіками оснащення квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу в розрізі територій, на яких провадять господарську діяльність суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, до 01.01.2018 року або оплатне встановлення газового обладнання у більш короткі строки.

З наведеного вище вбачається, що позивач, як споживач природного газу, має право на встановлення лічильника газу, в тому числі і за рахунок відповідача, на що місцевий суд при ухваленні оскаржуваного рішення в цій частині звернув увагу, а також наголосив, що позивач висловлював своє бажання про встановлення у його квартирі індивідуального лічильника газу.

Статтями 15-16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Висновки місцевого суду з приводу неправомірності встановлення позивачу фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами відповідають нормам матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини.

Відповідно до п. 3, глави 4, розділу IX, п. 2, глави 2, п. 1, глави 5, розділу XI Кодексу, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора газорозподільної мережі (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу.

До порушень, внаслідок яких оператор газорозподільної мережі змінює встановлений режим нарахування об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належать відмова в доступі до об'єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого оператор газорозподільної мережі не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу побутовому споживачу.

У разі виявлення у споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора газорозподільної мережі складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Визначення фактичного споживання природного газу за встановленим у додатку 15 до Кодексу граничного об'єму споживання, є відповідальністю, яка застосовується до конкретного побутового споживача за відмову від встановлення індивідуального чи загальнобудинкового лічильника газу за рахунок оператора газорозподільної мережі. Дана відповідальність застосовується за відповідний календарний місяць.

В актах про порушення від 25.08.2016 року № 27 та від 22.11.2016 року № 45, складеному на мешканців будинку АДРЕСА_1 про відмову від обладнання загальнобудинкового приладу обліку відсутній підпис позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» з розгляду актів про порушення від 16.12.2016 року про визначення ОСОБА_3, як мешканцю квартири, яка не обладнана індивідуальним приладом обліку газу, фактичного об'єму споживання за граничним об'ємом споживання природного газу, прийнято з порушення норм чинного законодавства, а тому, є незаконним та підлягає скасуванню в частині визначення позивачу з 01.11.2017 року режиму споживання, за яким фактичний об'єм спожитого природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенню згідно Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують.

Питання допущених у оскаржуваному рішенні описок, на які звертає увагу заявник апеляційної скарги, може бути вирішене у порядку ст. 219 ЦПК України в суді першої інстанції за заявою осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, після повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору і доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування, тому колегія суддів залишає рішення суду без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивачу надавалась правова допомога адвокатом ОСОБА_11 на підставі укладеного 05.05.2017 р. договору про надання правової допомоги (а.с. 74).

Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт від 14.09.2017 року позивачем прийнято виконану адвокатом роботу з підготовки заперечення на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вартість якої за домовленістю сторін склала 2000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що поза межами судового розгляду справи адвокатом складено заперечення на апеляційну скаргу, на яке, як вказав ОСОБА_11 у судовому засіданні, ним витрачено 4 години.

Судове засідання 14.09.2017 р. тривало близько 30 хвилин, що підтверджується журналом судового засідання.

Беручи до уваги складність справи, а також те, що заперечення адвоката на апеляційну скаргу відповідача містить позицію, яка вже викладена місцевим судом в оскаржуваному рішенні, колегія суддів вважає, що компенсації за рахунок відповідача підлягають витрати позивача, пов'язані з оплатою правової допомоги, у сумі 300 грн. за складання заперечення на апеляційну скаргу та 320 грн. за участь адвоката у судовому засіданні в апеляційному суді, а всього 620 грн., що не перевищує максимальний розмір, встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Представленим адвокатом актом приймання-передачи виконаних робіт доведено, що витрати позивача на правову допомогу в суді першої інстанції з урахуванням витраченого адвокатом часу за участь в судових засідань склали 2000грн., які за рішенням суду відшкодовані позивачу у повному обсязі відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» 620 грн. понесених ним витрат на правову допомогу в апеляційному суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: