Справа № 175/1342/17
Провадження № 2/175/557/17
Рішення

Іменем України

06 вересня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між ним та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №176836 від 07 червня 2003 року, виданого виконкомом Підгородненської міської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №23.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 07 червня 3003 року знаходиться у зареєстрованому виконкомом Підгородненської міської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 23 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-КИ №176836. Від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей. Спільне життя не склалося. Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Спору повязаного з майном на теперішній час немає.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просив не розривати шлюбні відносини.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 07 червня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії 1-КИ №176836, виконкомом Підгородненської міської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області шлюбі, актовий запис № 23 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, що також підтверджується свідоцтвами про народження наявними в матеріалах справи (а.с. 10-11).

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Сумісне життя між сторонами не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело до розпаду сімї і роздільного мешкання. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують, примирення неможливе.

Згідно постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК).

Строк на примирення, який було надано сторонам терміном до 06 вересня 2017 року, до примирення не привів, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сумісне життя не склалось, примирення не можливе.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у позовній заяві ОСОБА_1, не зазначає про стягнення сплаченого судового збору з відповідача, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-113 СК України, ст.ст. 57-60, 77, 79, 88, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №176836 від 07 червня 2003 року, виданого виконкомом Підгородненської міської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №23 розірвати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.М. Шабанов