Справа № 367/551/14-ц
Провадження по справі № 8/367/10/2017
У Х В А Л А

Іменем України

05 вересня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

при секретарі Кузнецовій К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення у звязку із нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом Прокурора м.Ірпеня в інтересах держави в особі Бучанської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, мотивуючи свою заяву тим, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала справа за позовом Прокурора міста Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі: Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.09.2008 року рішенням Бучанської міської ради Київської області № 946-38-У, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. О. Олеся 25 в м. Буча.

Позивач вказував, що на земельній ділянці, яка передана у власність Відповідачу знаходилися зелені насадження, про що свідчить акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню № 421 від 22.07.08. Згідно даного акту на вказаній земельній ділянці знаходяться сорок вісім сосен віком понад 74 роки, з них 36 у задовільному стані і 12 у незадовільному.

Посилаючись на розрахунок відновної вартості зелених насаджень виконаним заступником директора КПК КОР «Обласний лісгосп» позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 130 032,43 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2014 року позовні вимоги були задоволені.

Вважаючи рішення Ірпінського міського суду незаконним та таким, що прийнято з грубим порушенням норм як матеріального так і процесуального права відповідачем було подано апеляційну скаргу яку Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.05.2014 року було задоволено. У судовому рішенні судом встановлено, що строк позовної давності у даному спорі закінчився 26.02.2012 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду майже через два роки, 22.01.2014 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

20.12.2016 року відповідач отримала лист від Бучанського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області та копію постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 29.11.2016 року. З даних документів відповідач довідалася, що на виконанні Бучанського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавчий лист № 367/551/14 виданий 04.11.2015 року Ірпінським міським судом Київської області. Оскільки Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.05.2014 року по справі № 367/551/14 позивачу було відмовлено у задоволенні позову, з метою зясування обставин справи та підстав видачі виконавчого листа Ірпінським міським судом Київської області відповідач 13.01.2017 року звернулась до Ірпінського міського суду із заявою про надання матеріалів справи для ознайомлення та видачі судового рішення. З матеріалів справи стало відомо, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.09.2014 року скасовано рішення Апеляційного суду Київської області від 14.05.2014 року яким в задоволенні позовних вимог прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах Бучанської міської ради Київської області було відмовлено, а рішення Ірпінського міського суду Київської області залишено без змін.

Жодних повідомлень про відкриття касаційного провадження чи судових повісток відповідачем не отримувалося, також до 13.01.2017 відповідачу взагалі не було відомо про касаційний розгляд справи Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ так як і ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних від 24.09.2014 року відповідач не отримувала.

З наявного в справі акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню №421 від 22.07.08., вбачається, що зазначені в ньому дерева (сосна) залишаються на місці,

тобто не підлягають видаленню.

Відповідно до положення п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року № 1045 яка передбачає, що сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі: абзац 6 досягнення деревом вікової межі.

Відповідно до наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України №105 від 10.04.2006 року «Про затвердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України», на який також посилається позивач, додатком 1 до п.9.1.15 передбачена вікова межа експлуатації деревних і чагарникових рослин і газонів в зелених насадженнях населених пунктів де чітко визначено, що вікова межа повільно ростучих дерев листяних і хвойних порід дуба, липи, каштана, ясена, сосни 60 років, а швидкоростучих дерев акації, тополі, берези, верби 45 років.

Відповідно до рішення третьої сесії двадцять четвертого скликання Ірпінської міської ради №49-3-ХХІУ від 27.06.2002 року про віднесення земель Ірпінського регіону які обслуговує Бучанська лісогосподарська установа Київського обласного житлово-комунального управління до земель житлової та громадської забудови вбачається, що даним рішенням було вирішено віднести землі вкриті деревною рослинністю в межах Ірпінського регіону (в тому числі і спірну земельну ділянку) до земель житлової та громадської забудови. Деревну рослинність, зазначену в п. 1 рішення,

віднесено до категорії зелених насаджень у межах населених пунктів регіону, таким чином вікова межа проростаючих на спірній земельній ділянці зелених насаджень мала обраховуватися як зелених насадженнях населених пунктів (60 років), а не ліс. Таким

чином відновна вартість зелених насаджень проростаючих на земельній ділянці по вул. О. Олеся 25 в м. Буча (вісім сосен віком понад 74 роки, з них 36 у задовільному стані і 12 у незадовільному) не підлягає до сплати так як зеленими насадженнями досягнуто вікової межі.

У звязку з вищевикладеним, заявниця просить переглянути Рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі

№ 367/551/14-ц від 05 березня 2014 року. Скасувати Рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/551/14-ц від 05 березня 2014 року за позовом Прокурора міста Ірпеня Київської

області в інтересах держави в особі: Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав у повному обсязі і просив її задоволити.

Прокурор м. Ірпеня в судовому засіданні проти заяви заперечував.

Суд вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву підлягаючою до задоволення по слідуючих підставах:

Судом встановлено, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала справа за позовом Прокурора міста Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі: Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.09.2008 року рішенням Бучанської міської ради Київської області № 946-38-У, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. О. Олеся 25 в м. Буча.

Позивач вказував, що на земельній ділянці, яка передана у власність Відповідачу знаходилися зелені насадження, про що свідчить акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню № 421 від 22.07.08. Згідно даного акту на вказаній земельній ділянці знаходяться сорок вісім сосен віком понад 74 роки, з них 36 у задовільному стані і 12 у незадовільному.

Посилаючись на розрахунок відновної вартості зелених насаджень виконаним заступником директора КПК КОР «Обласний лісгосп» позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 130 032,43 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2014 року позовні вимоги були задоволені.

Вважаючи рішення Ірпінського міського суду незаконним та таким, що прийнято з грубим порушенням норм як матеріального так і процесуального права відповідачем було подано апеляційну скаргу яку Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.05.2014 року було задоволено. У судовому рішенні судом встановлено, що строк позовної давності у даному спорі закінчився 26.02.2012 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду майже через два роки, 22.01.2014 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

20.12.2016 року відповідач отримала лист від Бучанського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області та копію постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 29.11.2016 року. З даних документів відповідач довідалася, що на виконанні Бучанського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавчий лист № 367/551/14 виданий 04.11.2015 року Ірпінським міським судом Київської області. Оскільки Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.05.2014 року по справі № 367/551/14 позивачу було відмовлено у задоволенні позову, з метою зясування обставин справи та підстав видачі виконавчого листа Ірпінським міським судом Київської області відповідач 13.01.2017 року звернулась до Ірпінського міського суду із заявою про надання матеріалів справи для ознайомлення та видачі судового рішення. З матеріалів справи стало відомо, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.09.2014 року скасовано рішення Апеляційного суду Київської області від 14.05.2014 року яким в задоволенні позовних вимог прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах Бучанської міської ради Київської області було відмовлено, а рішення Ірпінського міського суду Київської області залишено без змін.

Жодних повідомлень про відкриття касаційного провадження чи судових повісток відповідачем не отримувалося, також до 13.01.2017 відповідачу взагалі не було відомо про касаційний розгляд справи Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ так як і ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних від 24.09.2014 року відповідач не отримувала.

З наявного в справі акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню №421 від 22.07.08., вбачається, що зазначені в ньому дерева (сосна) залишаються на місці,

тобто не підлягають видаленню.

Відповідно до положення п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року № 1045 яка передбачає, що сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі: абзац 6 досягнення деревом вікової межі.

Відповідно до наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України №105 від 10.04.2006 року «Про затвердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України», на який також посилається позивач, додатком 1 до п.9.1.15 передбачена вікова межа експлуатації деревних і чагарникових рослин і газонів в зелених насадженнях населених пунктів де чітко визначено, що вікова межа повільно ростучих дерев листяних і хвойних порід дуба, липи, каштана, ясена, сосни 60 років, а швидкоростучих дерев акації, тополі, берези, верби 45 років.

Відповідно до рішення третьої сесії двадцять четвертого скликання Ірпінської міської ради №49-3-ХХІУ від 27.06.2002 року про віднесення земель Ірпінського регіону які обслуговує Бучанська лісогосподарська установа Київського обласного житлово-комунального управління до земель житлової та громадської забудови вбачається, що даним рішенням було вирішено віднести землі вкриті деревною рослинністю в межах Ірпінського регіону (в тому числі і спірну земельну ділянку) до земель житлової та громадської забудови. Деревну рослинність, зазначену в п. 1 рішення,

віднесено до категорії зелених насаджень у межах населених пунктів регіону, таким чином вікова межа проростаючих на спірній земельній ділянці зелених насаджень мала обраховуватися як зелених насадженнях населених пунктів (60 років), а не ліс. Таким

чином відновна вартість зелених насаджень проростаючих на земельній ділянці по вул. О. Олеся 25 в м. Буча (вісім сосен віком понад 74 роки, з них 36 у задовільному стані і 12 у незадовільному) не підлягає до сплати так як зеленими насадженнями досягнуто вікової межі.

За приписами ч. І ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

П.1 ч.2 ст.361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку із нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основусудового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 59, 361 - 365 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву задоволити.

Скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/551/14-ц від 05.03.2014року за позовом Прокурора м.Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити прокурору м. Ірпінь в інтересах держави в особі Бучанської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Повний текст ухвали буде виготовлено 10.09.2017р.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі 5 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_2