Ухвала

Іменем України

28 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_4, Житлово-будівельний кооператив «Алмаз-6», Київська міська рада, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_8 просила суд визнати частково недійсним реєстраційне посвідчення № НОМЕР_1, видане 18 грудня 2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_5, яка набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 в результаті його спадкування за заповітом; визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на 1/4 частину зазначеної квартири в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_9 та право власності на 1/4 частини квартири в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_7

Свої вимоги обґрунтовує тим, що померла ОСОБА_10, яка заповіла все своє майно ОСОБА_5, хоч і була членом Житлово-будівельного кооперативу «Алмаз-6» (далі - ЖБК «Алмаз-6»), пайовий внесок, а також подальші платежі за кооперативну квартиру, не сплачувала, у квартирі не проживала.

Позивач вважає, що членство ОСОБА_10 в ЖБК «Алмаз-6» є формальним, оскільки саме її мати з батьком сплатили пайовий внесок за квартиру в повному обсязі, а отже можуть вважатись власниками квартири.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_4, Житлово-будівельний кооператив «Алмаз-6», Київська міська рада, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності, задоволено.

Визнано за ОСОБА_11 право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на ј частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_4, Житлово-будівельний кооператив «Алмаз-6», Київська міська рада, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що заявлені вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті своїх батьків за відсутності відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину є передчасними.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що апеляційний суд не дав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та по суті не розглянув мої вимоги про визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення, є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Крім того, доводи касаційної скарги скасовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що квартира АДРЕСА_1відповідно до ордеру на житлове приміщення в будинку ЖБК від 27 липня 1982 року № НОМЕР_2 була надана члену ЖБК «Алмаз-6» ОСОБА_10 на сім'ю з чотирьох осіб: ОСОБА_10, на її сина - ОСОБА_9, дружину сина - ОСОБА_7 та на онуку - ОСОБА_4

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Київської ради народних депутатів від 23 січня 1981 року № 325 вартість квартири становила 12 054 крб 72 коп.

ОСОБА_10 сплатила частину пайового внеску за квартиру в розмірі 4820 крб 89 коп., що складало 40 % від всієї вартості.

У період з 05 липня 1988 року по 01 березня 1992 року нею було виплачено 10 738 крб 43 коп.

06 березня 1992 року був здійснений останній платіж в розмірі 1 316 крб 29 коп. і в повному обсязі сплачено вартість квартири.

ОСОБА_10, як член кооперативу ЖБК «Алмаз-6», після повної сплати пайового внеску за кооперативну квартиру набула права власності на неї.

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 1980 року по 17 вересня 1987 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_10, яка була власником даної квартири та зареєстрована у ній з дня її отримання та знята з реєстрації 06 вересня 2005 року у зв'язку зі смертю.

За життя 26 березня 2003 року ОСОБА_10, перебуваючи в м. Цимлянськ, Ростовська область (Російська Федерація) склала заповіт на ім'я своєї доньки ОСОБА_5, яким заповіла їй все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2009 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Дане рішення набрало законної сили.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2013 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві, про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2013 року відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_7 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ЖБК «Алмаз - 6», ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та об'єднаним позовом ОСОБА_7 до ЖБК «Алмаз-6» про визнання права власності на квартиру.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак