ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/240/16-ц
Номер провадження 2/292/4/17
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

31 серпня 2017 року смт.Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

Суддя - Гуц О.В.

секретар судового засідання Саламатова О.М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

У судових засіданнях брали участь: позивач-відповідач ОСОБА_1, представник позивача-відповідача ОСОБА_3, відповідач-позивач ОСОБА_2, представник відповідача-позивача ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 04 січня 2016 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Молодіжна, 20 (бувша вул. Горького), с.Нарцизівка, Червоноармійського району, Житомирської області.

У своєму заповіті, посвідченому 19.01.2015 року Зеленополянською сільською радою Червоноармійського району, ОСОБА_5 заповів вищевказане нерухоме майно йому. У встановленом законом порядку він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, подавши до Червоноармійської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Коли 02.08.2016 року він звернувся до Червоноармійської державної нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому в цьому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно (житловий будинок). Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Молодіжна, 25, с. Нарцизівка, Пулинського району, Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом.

16 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, в якому зазначає, що 04.01.2016 року помер її рідний брат ОСОБА_5 Приїхавши на похорони брата, вона була здивована, що похорони повністю були організовані ОСОБА_1, який їй повідомив, що брат склав на його ім"я заповіт. Вона дуже тяжко пережила смерть рідного брата, який хоч і зловживав спиртним, але вона з ним була дуже близька, тому не повірила, що брат може свідомо лишити її права на спадщину після його смерті. Являючись єдиною спадкоємицею по закону після смерті брата ОСОБА_5 і у зв"язку з тим, що після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку №25 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Нарцизівка, вул. Молодіжна, Червоноармійського району, Житомирької області, вона 01.06.2016 року подала до Зеленополянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5 Цього ж дня їй стало відомо, що дійсно існує заповіт від 19.01.2015 року, складений ОСОБА_5 на ім"я ОСОБА_1, посвідчений Зеленополянською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області. Брат ОСОБА_5 проживав один в будинку, який був побудований їх батьком ОСОБА_6 Після смерті батька, з 1997 року, брат почав зловживати алкоголем, доводячи себе до неадекватного стану. Вона постійно до нього приїзджала, допомагала по господарству, часто йому телефонувала, переживала за його здоров"я. Між ними конфліктів та сварок не виникало.

Заповіт від 19.01.2015 року складений ОСОБА_5 на ім"я ОСОБА_1, вважає недійсним, оскільки у неї викликає сумнів відносно підпису брата, який в заповіті поставлений не твердо, що може свідчити про те, що брат на момент складання та посвідчення заповіту перебував у стані алкогольного сп"яніння. З урахуванням того, що брат зловживав спиртними напоями, можна стверджувати, що складаючи і посвідчуючи заповіт в Зеленополянській сільській раді Червоноармійського району Житомирської області, він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, що призвело в подальшому до того, що вона, являючись єдиним спадкоємцем за законом, не може після смерті брата успадкувати належне йому майно, що є грубим порушенням її цивільних прав та інтересів. Тому просить суд визнати заповіт від 19.01.2015 року, складений ОСОБА_5 на ім"я ОСОБА_1, посвідчений Зеленополянською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, недійсним.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16.09.2016 року, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та об"єднано в одне провадження.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнають та просять в його задоволенні відмовити.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, та його представник- Риданов С.В., 31.08.2017 року в судове засідання не з"явилися, надали суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнають та просять в його задоволенні відмовити за безпідставністю.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, їх заявлені вимоги просили задоволити.

Відповідач - позивач ОСОБА_2 та її представник, 31.08.2017 року в судове засідання не з"явилися, надали суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити. Позов ОСОБА_1 не визнають та просять відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення позивача-відповідача ОСОБА_1, його представника -ОСОБА_3, відповідача-позивача ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_4, свідків, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а в задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Статею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 04.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ТП № 273694 від 05.01.2016 року, виданого Зеленополянською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1.

Відповідно до довідки Зеленополянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області № 429 від 24.06.2016 року, після смерті ОСОБА_6, який помер 12.01.1997 року в управління і володіння належним йому спадковим майном вступив його син - ОСОБА_5

Згідно довідки виданої Зеленополянською сільською радою Червоноармійського району № 417 від 22.06.2016 року, за ОСОБА_5, який помер 04.01.2016 року, рахувалася земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0.25 га., для ведення особистого селянського господарства - 0,22 га., яка знаходиться за адресою: вул. Молодіжна,25, в с.Нарцизівка, Червоноармійського району, Житомирської області.

Відповідно до довідок № 419 від 22.06.2016 року, № 585, 586 від 08.08.2016 року, виданих Зеленополянською сільською радою Червоноармійського району, ОСОБА_5, який помер 04.01.2016 року, був зареєстрований та проживав в будинку по вул. Молодіжній,25, с. Нарцизівка, Червоноармійського району, Житомирської області, який рахувався за ним.

З виписок з погосподарської книги за 1991-2020 роки Зеленополянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області по будинку по вул. Горького,20, с. Нарцизівка, Червоноармійського району Житомирської області вбачається, що голова двору - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, члени сім"ї: дружина - ОСОБА_7, син ОСОБА_5, а з 2001 року головою двору є ОСОБА_5

Відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Зеленополянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області від 19.11.2015 року, вулиця Горького в с. Нарцизівка була перейменована на вулицю Молодіжна зі зміною нумерації.

Як вбачається з довідки товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Лекс+" № 55 від 29.07.2016 року, право власності на житловий будинок по вул.Молодіжна, 25, в с.Нарцизівка, Червоноармійського району, Житомирської області, за покійним ОСОБА_5, не зареєстровано.

Листом державного нотаріуса Червоноармійської державної нотаріальної контори №507/01-16 від 02.08.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, оскільки правовстановлюючі документи на нерухоме майно (житловий будинок) відсутні.

Згідно відповіді державного нотаріуса Червоноармійської державної нотаріальної контори №542/01-16 від 10 серпня 2016 року, після смерті ОСОБА_5, який помер 04.01.2016 року, заведено спадкову справу №179/2016, спадкоємцями по справі, які прийняли спадщину в шестимісячний строк є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до заповіту від 19.01.2015 року, складеного покійним ОСОБА_5, останній заповів житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, земельну ділянку в розмірі 0,47 га., що знаходиться за адресою: с. Нарцизівка, вул. Горького,20, Червоноармійського району, Житомирської області, ощадні книжки, рахунки № 2346, № 9760/3231, позивачу - ОСОБА_1

З характеристики Зеленополянської сільської ради Пудинського району Житомирської області від 02.02.2017 року на ОСОБА_5 вбачається, що останній проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.02.1979 року до дня смерті - 04.01.2016 року. Після смерті батьків ОСОБА_5 проживав один. Частину своїх коштів свідомо заощадив на час своєї смерті. В останні роки свого життя звертався за порадами та допомогою до сільського голови, яка надавала йому гуманітарну допомогу одягом та продуктами харчування, часто відвідувала його вдома, так як після операції на нозі, ОСОБА_5 було важко ходити. При спілкуванні він був розсудливим, врівноваженим. Скарги від односельців на неадекватну поведінку ОСОБА_5 до сільської ради не надходили.

Згідно повідомлень № 149 від 01.02.2017 року КУ "ЦРЛ Пулинської районної ради" та № 201 від 02.02.2017 року, № 328 від 15.02.2017 року Обласного наркологічного диспансера Житомирської обласної ради, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебував, на стаціонарне лікування в періоди з 2000 року по 04.01.2016 року не поступав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що позивач ОСОБА_1 її рідний син. Останній мав довірливі стосунки з ОСОБА_5, який за життя баби ОСОБА_1 був вхожий в їх сім"ю. Так як ОСОБА_5 був самотній та за ним не було належного догляду, її син у всьому йому допомагав. Так, зокрема її син допомагав ОСОБА_5 навести лад в оселі, придбавав продукти харчування, ліки, опікувався ним, коли ОСОБА_5 з переломом ноги перебував у лікарні. Сестру ОСОБА_5 - ОСОБА_2 особисто за багато років побачила лише один раз, в день поховання ОСОБА_5 Поховали ОСОБА_5 за власний кошт, спорудили пам"ятник. Про заповіт, який вчинив ОСОБА_5 на ім"я її сина дізналися після його смерті від секретаря сільської ради.

У своїх показаннях в суді свідок ОСОБА_9 вказав про те, що ОСОБА_5 знав з дитинства, перебував у дружніх стосунках. ОСОБА_5 жив одиноко, його ніхто з родичів не відвідував, в тому числі і його сестра ОСОБА_2 Останні чотири роки ним опікувався ОСОБА_1 та з вказаного часу ОСОБА_5 перестав вживати алкогольні напої, ОСОБА_1 навів лад у його оселі, купував ОСОБА_5 продукти харчування, відвозив до лікарні, відвідував коли ОСОБА_5 з переломом ноги потрапив до лікарні, де перебував три місяці та весь цей час ніхто з родичів ОСОБА_5 навіть не знав про те, що він хворіє. ОСОБА_5 був ображений на своїх дітей та родичів, не спілкувався з ними та не бажав цього, тому що вони не цікавились його життям, та здоров"ям. Зокрема сестра ОСОБА_5 ОСОБА_2 з"являлася в селі у свого брата раз на 10 років. ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що на той час коли ОСОБА_5 вчиняв заповіт на ім"я ОСОБА_1 вона працювала секретарем сільської ради. Після того, як вона за його бажанням склала письмово заповіт, прочитала його ОСОБА_5 та він власноручно поставив свій підпис у ньому. ОСОБА_5 прийшов до сільської ради сам, був тверезим, охайно одягненим. Останні роки ОСОБА_5 взагалі не вживав спиртного. Від ОСОБА_5 та інших односельців їй було відомо, що за ним здійснює догляд ОСОБА_1 та сам ОСОБА_5 висловлювався, що ОСОБА_1 йому як син. У ОСОБА_5 на території Житомирської області мешкають його діти, про те ні вони, ні сестра ОСОБА_5 до нього не приїзджали та не цікавилися ним . Пенсію допомогла оформити ОСОБА_5 голова сільської ради, як одинокому.

Свідок ОСОБА_11 дав суду показання про те, що вона обіймає посаду сільського голови с. Зелена Поляна, Пулинського району, куди входить с.Нарцизівка. ОСОБА_1 знає як односельця з його дитинства. ОСОБА_2 - сестру ОСОБА_5 вперше побачила на похоронах останнього. Їй відомо, що у ОСОБА_5 є діти, які його не відвідували. Жив ОСОБА_5 одиноко, випивав, отримував пенсію, яку вона йому домогла оформити, та підробляв виготовленням речей із дерева. Але останні декілька років, з того часу як за ним почав здійснювати догляд ОСОБА_1 ОСОБА_5 не вживав спиртне, говорив про те, що ОСОБА_1 йому як син. Оформляти заповіт ОСОБА_5 прийшов до сільської ради самостійно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала показання про те, що знала сім"єю ОСОБА_5 та ОСОБА_5 часто відвідував її та вона з його розповідей знала все детально про його життя. Зокрема ОСОБА_5 їй розповідав, що ОСОБА_1 на автомобілі відвозив його до лікаря стоматолога та взяв за це 500 грн. Розповідав що зібрав на своє поховання 20 тисяч гривень. Однак про те, що він вчинив заповіт на ім"я ОСОБА_1, ОСОБА_5 нічого їй не розповідав. Останні роки свого життя ОСОБА_5 часто хворів, вона провідувала його у лікарні. ОСОБА_5 часто випивав, у св"ята особливо, та ці п"янки затягувалися на тижні. В січні 2015 року він черговий раз запив, у такому стані його поведінка була неадекватною .

Свідок ОСОБА_13 дав суду показання про те, що раніше жив по сусідству з ОСОБА_5 та йому було відомо, що ОСОБА_5 часто вживав спиртні напої, у стані сп"яніння він був агресивним . Останні 9 років він проживає у іншому селі, але час від часу бачив ОСОБА_5, востаннє рік тому. Коли зустрічалися ОСОБА_5 був весь час напідпитку.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд вважає, що ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, набуває право власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, відповідно до ст. 1216 ЦК України.

Підставами відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 є слідуюче.

Так, згідно ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 04.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ТП № 273694 від 05.01.2016 року, виданого Зеленополянською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1.

Із свідоцтва про народження серії ЯД № 821156 від 24.08.1952 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 14.06.2016 року вбачається, що батьками ОСОБА_14 та ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП № 283948 від 09.04.1977 року, дошлюбним прізвищем відповідача - позивача ОСОБА_2 було ОСОБА_7.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 02.06.2016 року, остання подала до Зеленополянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5, який помер 04.01.2016 року. Із заповіту від 19.01.2015 року, складеного покійним ОСОБА_5 вбачається, що останній заповів житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, земельну ділянку в розмірі 0,47 га., що знаходиться за адресою: с. Нарцизівка, вул. Горького,20, Червоноармійського району, Житомирської області, ощадні книжки, рахунки № 2346, № 9760/3231, позивачу - ОСОБА_1

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.12.2016 року, за клопотанням позивача-відповідача ОСОБА_2, підтримане її представником ОСОБА_4, по даній справі були призначені судово-почеркознавча та судово-психіатрична експертизи.

Згідно листа № 246/17-25/874-17 від 23.06.2017 року Житомирського відділення КНДІСЕ, вищевказану ухвалу суду про призначення експертизи залишено без виконання, оскільки ОСОБА_2, на яку судом було покладено оплату за її проведення, оплачено не було.

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення їх переконливості.

Кожна сторона повинна та зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів ,речових доказів,тощо.

Належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Оскільки в судовому засіданні не підтверджено, що при складенні заповіту від 19.01.2015 року ОСОБА_5 на ім"я ОСОБА_1, посвідченого Зеленополянською сільською радою Червоноармійського району, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, тому підстав для визнання його недійсним судом не встановлено і позовні вимоги ОСОБА_2 до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1223, 1257, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Молодіжна, 25, с.Нарцизівка, Червоноармійського району, Житомирської області у порядку спадкування як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 04 січня 2016 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Червоноармійський районний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Гуц