Справа № 465/4282/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/783/4028/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на рішення Франківського районного суду м. Львова від 1 серпня 2016 року по справі за позовомКвартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 1 серпня 2016 року відмовлена у задоволенні позову за безпідставністю.

Рішення суду оскаржує КЕВ м. Львова, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що на балансі КЕВ м. Львова МО України перебуває будинок №5 по вул. Княгині Ольги у м. Львові, який має статус гуртожитку для проживання сімей. Вказує, що відповідачі на законних підставах проживали у кімнаті зазначеного гуртожитку, однак з 2014 року виселилися і не проживають більше року, що підтверджується відповідними актами. Кімнату у гуртожитку квартирно-експлуатаційним органам встановленим порядком не здали. У звязку з цим вважає, що тимчасова відсутність відповідачів триває більше шести місяців і є підстави для визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст. 127, 130 ЖК України гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Порядок користування житловою площею в гуртожитку визначається законодавством України.

Судом встановлено, що будинок 5 у м. Львові на вулиці ОСОБА_8 є відомчим, перебуває на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Міністерства Оборони України та використовується як гуртожиток для проживання військовослужбовців, службовців, працівників та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідачу видано ордер №19 від 21 травня 2008 року на вселення в гуртожиток за адресою: м.Львів, вулиця Княгині Ольги, будинок 5.

Є встановленим, що кімната 25 в будинку 5 у м. Львові на вулиці ОСОБА_8 є гуртожитком та особи, які в ній зареєстровані, мають право на користування ліжко-місцями в цій кімнаті.

З матеріалів справи, а саме з довідки №345 від 9 вересня 2015 року з місця проживання та про склад сімї вбачається, що ОСОБА_3 та члени його сімї дружина ОСОБА_5, син дружини ОСОБА_7 проживають у спірному житлі.

ОСОБА_3 є працівником Збройних Сил Міністерства оборони України, про що свідчить довідка №724 від 23 вересня 2015 року видана Будинкоуправління №4 та копія трудової книжки.

Встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою МСЕ та висновком про настання інвалідності.

Відповідач сплачує квартирну плату та комунальні послуги за користування житловою кімнатою, що підтверджується квитанціями. У приміщенні кімнати №25 знаходяться його майно та особисті речі, а також речі членів його сімї.

Статтею 125 Житлового Кодексу визначено категорії осіб, яких не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення, а саме: інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обовязків військової служби, або внаслідок захворювання, звязаного з перебуванням на фронті; учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії; сімї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обовязків військової служби; сімї військовослужбовців; інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обовязків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у звязку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у звязку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сімї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; інвалідів праці І і ІІ груп, інвалідів І і ІІ груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб;одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність позову та відмову в задоволенні позову.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 1 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: