Справа 206/6969/15-ц
Провадження 2/206/26/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" серпня 2017 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючий суддя Сухоруко в А. О.,

при секретарі Панюшкіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпрі цивільну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсним,

в с т а н о в и в:

25 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається, на те що у серпні 2006 року вона придбала автомобіль в автомобільному салоні ТОВ "Автопарк люкс" автомобіль марки "Great Wall Hover" білого кольору , 2006 року випуску, але зазначена ціна зазначеного автомобіля складала на 40000 грн. більше ніж вона розраховувала, а саме 140453грн. Оскільки у неї не вистачало коштів на придбання вищезазначеного автомобіля, а саме, близько 40000 грн., менеджер автосалону ТОВ "Автопарк люкс" направив її до представників банку, які знаходилися в цьому ж автосалоні і надавали послуги з оформлення та видачу кредитів на придбання авто. Представник банку АППБ "Аваль" повідомила, що у їх банку самі менші проценти по кредитах у порівнянні з іншими банками і краще взяти кошти на покупку автомобіля у повному обсязі під споживчий кредит, а саме 140453 грн. під 13 процентів річних, а свої 100 000 грн. вкласти у подальший розвиток своєї справи та розширення цеху. Погодившись на умови представника банку вона надала довідку про доходи за останні 6 місяців і підписала за дуже короткий час велику кількість документів у тому числі і договір купівлі - продажу вищезазначеного авто. Кредитний договір з додатками до нього, договір застави транспортного засобу з додатками до нього та масу інших документів, 16.08.2006 року вона підписувала у нотаріуса теж на протязі короткого проміжку часу, також між нею та ТОВ "Автопарк люкс" було укладено договір № 8 купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки "Great Wall Hover". Крім того представником АППБ "Аваль" їй було повідомлено, що кредит їй буде надано особисто в руки, а кошти банк перерахує на банківський рахунок автосалону, після підписання договору купівлі-продажу вони з автосалону поїхали до нотаріуса, у нотаріуса вона підписала кредитний договір №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, договір застави транспортного засобу №014/3157/123 від 16.08.2006 року та інші документи, оплату кредиту здійснювала у гривнях оскільки дохід від своєї праці отримує у національній валюті. Працівники банку переконали, що договір кредиту в доларах США формальний, фактично оплата банком за автомобіль буде в гривнях, сплачувати кредит вона також буде в гривнях. Зазначений договір між нею та банком АППБ "Аваль" укладено із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. Банком було допущено істотне порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, через невиконання банком вимог закону щодо надання позивачу повної, своєчасної та достовірної інформації про послуги, що є предметом договору, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для нього наслідки, що можуть наставати внаслідок її отримання. Так, змінюючи умови договору, банк надав споживачу на підпис додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, якою внесено зміни щодо фіксованого щомісячного платежу, пояснивши це тим, що зменшує щомісячне навантаження по платежах, оскільки споживач бажав перевести кредит з доларового на гривневий. Банк не повідомив споживача щодо істотних змін в умовах кредитування, так як нова схема кредитування була, також завідомо невигідною для споживача, оскільки загальна сума сплати за кредит значно зростає і при такій схемі оплата, перевищення сплати тільки лише по процентах буде майже у два рази перевищувати суму наданого кредиту, також, враховуючи додаткові нарахування, відсоток за користування кредитними коштами збільшується, що призводить до дисбалансу зарахування відсотків та тіла кредиту і ставить споживача в несправедливе положення в договірних зобов'язаннях. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, якщо положення договору визнано несправедливим, виключаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним, положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. Банк не виконав умови і не попередив споживча чим ввів останнього в оману, отже для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну , а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору, у разі того якби працівники банку діяли рамках діючого законодавства України та виконали всі без виключення вимоги законодавства в повідомили її про всі без виключення істотні умови, зазначені у ст. 11 Закону України "про захист прав споживачів" ті ін., то вона і не укладала б угоду з відповідачем і тим більше в іноземній валюті. Умови кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року та додаткові до нього є несправедливим в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визначення такого договору недійсним та відповідно як наслідок, визнання недійсною угоди №2 від 09.09.2009 року до кредитного договору №014/108069/3157/73 від 15.08.2006 року, оскільки зазначена угода є похідною від основного кредитного договору. Таким чином договір застави від 16 серпня 2006 року транспортного засобу автомобіля марки "Great Wall Hover", реєстраційний №12-87 ВВ, 2006 року випуску. колір-білий, номер кузова НОМЕР_1 та додатковий договір від 09.09.2006 року № 1 до нього, як забезпечення основного зобов'язання підлягають визнанню недійсними.

На підставі викладеного просить суд визнати кредитний договір №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року недійсним з моменту підписання, визнати додаткову угоду №2 від 09.09.2009 року до кредитного договору №014/108069/3157/73 від 15.08.2006 року недійсним з моменту підписання, визнати договір застави транспортного засобу №014/3157/123 від 16 серпня 2006 року недійсним з моменту підписання, визнати укладений 09.09.2009 року, додатковий договір №1 до договору застави транспортного засобу 014/3157/123 від 16 серпня 2006 року недійсним з моменту підписання.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, пояснюючи це тим, що у неї було бажання придбати автомобіль але грошей не вистачало, 16.08.2006 року вона звернулася до банку з проханням надати кредит, представник банку її завірив, що краще взяти кредит на всю суму погодившись поїхали до нотаріуса у якого підписала договори та інші документи. З самого початку вона вважала, що кредит був у гривнях, потім виявилося, що банк конвертував гривню у долари, грошей їй ніхто не видавав.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі просила задовольнити позовні вимоги, пояснюючи це тим, що банком було допущено істотне порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, через невиконання банком вимог закону щодо надання позивачу повної, своєчасної та достовірної інформації про послуги, що є предметом договору, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні її наслідки для неї наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання. Підтвердженням цього ж також є висновок експерта.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимоги, пояснюючи це тим, що при оформленні кредиту позивачу було роз'яснення, що вона отримує кредит в іноземній валюті.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що 16 серпня 2006 року між ОСОБА_4 та відповідачем парковим відділенням Дніпропетровською обласною дирекцією АППБ "Аваль" був укладений кредитний договір №014/108069/3157/73, з якого вбачається, що позичальнику надається споживчий кредит з лімітом 28100.00 доларів США (а.с. 9, 10)

16 серпня 2006 року між публічним акціонерним товариством "Автопарк люкс" в особі директора ОСОБА_5 та позивачкою ОСОБА_1 було укладеного договір №8 купівлі - продажу транспортного засобу (а.с. 11)

Також 16 серпня 2006 року ОСОБА_1 було подано заявку № 157/118/28 на видачу готівки на загальну суму 28100,00 доларів США (а.с. 38)

Відповідно до квитанції №157/118-27 від 16 серпня 2006 року ОСОБА_1 внесла сто сорок тисяч чотириста п'ятдесят дві гривні на своє ж ім'я з призначенням платежу надходження на вкладні рахунки внесення коштів згідно кредитного договору 014/108069/3157/73 від 16.08.2006р. (а.с. 37)

Також 16 серпня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу №014/3157/123 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 12)

09 вересня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "ОСОБА_2 Аваль" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором, відповідно до п. 1 строк кредиту збільшено на 47 календарних місяців, станом на дату укладання угоди заборгованість позичальника перед банком складає 15220,92 доларів США (а.с.14)

Відповідно до ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом дійсно з'ясовано, що 16 серпня 2006 року між ОСОБА_4 та відповідачем парковим відділенням Дніпропетровською обласною дирекцією АППБ "Аваль" був укладений кредитний договір №014/108069/3157/73, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано споживчий кредит з лімітом 28100.00 доларів США, з показів позивачки даних в судовому засіданні вбачається, що вона дійсно укладала даний кредитний договір але вона вважала, що взяла кредит у національній валюті а не в іноземній, по якому потім і здійснювала платежі в національній валюті.

Суд не бере до уваги доводи позивачки, що їй представником банку не було роз'яснено, про те, що вона отримує кредит у іноземній валюті, оскільки з кредитного договору №0414/108069/3157/73, а саме з п.1.1 вбачається, що кредитор на положеннях та умовах договору надає позичальнику споживчий кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 28100.00 доларів. Відповідно до п. 1.2 кредит надається на 72 місяці з 16.08.20006 року по 16.08.2012 року.

На виконання ухвали Самарського районного суду від 31 березня 2016 року про витребування інформації 04.05.2016 року представником АТ "ОСОБА_2 Аваль" ОСОБА_7 було надано письмову відповідь з якої вбачається, що юридична справа по відкриттю та веденню банківських рахунків №31 та №31 такою справою є кредитна справа №014/108069/3157/73, оскільки зазначені рахунки відкривалися на підставі кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16 серпня 2006 року та не потребують укладання окремих договорів. Відносно надання договорів банківських рахунків №31 та №3100, зазначені договори не можуть бути надані, оскільки не збереглися у ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" (а.с. 122).

У зв'язку із викладеним вище, позивач: отримав кредитні кошти; придбав автомобіль; тривалий час сплачував за кредитним договором необхідні платежі, що підтверджується випискою по рахунку, відповідно до ст. 202 ЦК України позивач отримав нові права та обов'язки, а також згідно до вимог ч. 2, 3 ст. 205 та ч. 2. ст. 642 ЦК України правочин між сторонами вважається вчиненим.

З висновку експерта від 02.12.2016 року за №6/11.3/1534 вбачається, що заява на видачу готівки №157/118-28 від 16.08.2006 р. містить підпис отримувача коштів, що відповідає вимогам щодо оформлення видаткових касових документів у банку. До компетенції експерта-економіста не відноситься встановлення автентичності підпису ОСОБА_1, у зв'язку з цим питання щодо документального підтвердження зняття ОСОБА_1 іноземної валюти в розмірі 28100,00 дол. США експертом не вирішується. У звязку з тим, що для проведення експертизи не надані регістри бухгалтерського обліку АППБ "Аваль, а саме виписки по рахунку 2203 "Довгострокові кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам" та картковому рахунку №31, на яких здійснювалось відображення видачі кредиту по кредитному договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2016р., експерт не має можливості відповісти на питання чи відображались в бухгалтерському обліку банку видача коштів відповідно до заяви на видачу готівки №15/118-28 від 16.08.2006 року у сумі 28100 доларів США та чи саме цей документ став підставою для видачі кредитних коштів (а.с 171-182).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Щодо вільного волевиявлення під час укладання договорів: статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, і умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє зображення у статтях 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Кредитним договором та договором застави передбачені гарантії їх виконання, зокрема позивач підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договорами та погоджуються з ними. Укладаючи договори застави позивач був обізнаний з усіма його умовами, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, що сам позивач підтвердила своїм підписом на договорі застави. Крім того, її бажання було направлено на настання правових наслідків, та відповідало її внутрішній волі. Даний договір застави як і сам кредитний договір було укладено з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, що стосується такого роду правочинів.

Таким чином, порушень вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови № 168 Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року, порушення договору застави зі сторони банку відсутні.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо сукупної вартості кредиту та порушень зі сторони банку, на думку позивача, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додаткової угоди № 2 до договору. Відповідно до кредитного договору, кредит надається на 72 місяці з 16.08.2006 по 16.08.2012, погашення кредиту в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватися наступним чином: згідно графіку погашення кредиту (додаток до договору) в розмірі 1/72 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п.1.1 цього договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно; згідно графіку погашення кредиту (додаток до договору) анеїтетними платежами. Відповідно до п.1.6 У разі внесення змін до умов цього договору та/або договору застави/іпотечного договору позичальник сплачує кредитору комісію у розмірі згідно чинних тарифів кредитора на момент внесення зімн, про що укладається додаткова угода. Крім того, відповідно до кредитного договору, позичальник підтвердив, що на дату укладення договору є клієнтом банку і ознайомлений з усіма тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню та тарифами банку.

Крім того, на момент укладання кредитного договору ст. 11. Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній з 01 грудня 2005 року) не передбачала заборону кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі та інш., за дії, які не є послугою у визначенні вказаного Закону.

В редакції Закону України «Про захист прав споживачів» чинній на момент укладання договору ч. 4. 5 ст. 11 та ст. 18 містить лише застереження, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Це підтверджує безпідставність посилань зі сторони позивача про те, що банк неправомірно стягнув з позичальника додаткові кошти.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2012 року по справі № 6-34008св12.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, якими передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Відповідно до п. 3, 4 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів понять і термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину із змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 61 ЦК України, як вже зазначалося, доказуванню не підлягають лише факти, які є загальновідомими (наприклад, встановлені рішенням суду). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Окрім того, підпис позивача підтверджує його вільне волевиявлення щодо прийняття умов договору кредиту і застави та вказує, що особа осмислила всі істотні та інші умови кредитного договору і в повній мірі усвідомлює усі правові наслідки невиконання позичальником грошового зобов'язання .

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, яка означає, що обов'язок доказування у справах про визнання правочину недійсним покладається на позивача. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач свої зобов'язання виконав у повному обсязі.

Згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Зміна обставин та необізнаність про укладення спірного договору кредиту чи застави, на які посилається позивач ніяким чином не пов'язана з умовами виконання договору. Банк свої зобов'язання по договорам виконав, позичальник, в свою чергу, отримав те, на що розраховував - грошові кошти для споживчих потреб. Відповідно до ст. 7 ЦК України за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов'язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України). Кредитним договором обов'язок по поверненню суми кредиту покладається на позичальника, тож, стає зрозумілим, що валютні ризики несе позичальник як сторона, яка має невиконані зобов'язання за кредитним договором.

Відсутність у позичальника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання у розумінні вимог статті 617 ЦК України. А стаття 625 ЦК України прямо вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено статтею 629 ЦК України.

Договори про надання кредиту та застави укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного, банківського законодавства та вказаних правил.

Отже, зупинивши свій вибір на ПАТ "ОСОБА_2 Аваль", позивач погодився на умови про надання кредиту та договору застави як такі, що його влаштовували. Банк не примушував, не нав'язував своїх послуг позивачеві та не вимагав укладення договору. Це була ініціатива особисто позивача.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що при укладенні договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач (банк) заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно позивачів крім вказаних в кредитному договорі, додаткових договорах та договору застави, позивачем не було доведено даних обставин, позивач сама погодився на всі умови договорів і добровільно підписали договір, твердження позивачки про наявність будь-яких інших зобов'язань є припущенням.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню ні повністю, ні частково.

Позивач обґрунтовує свої заявлені позовні вимоги нібито порушення банком її прав як споживача, суд прийняти до уваги позицію позивача і його представника стосовно наполягання на своїх позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим ОСОБА_1 в задоволенні позову до ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсним відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124,129 Конституції України ст.ст.3,5, 22, 60, 192, 203, 204, 212, 213, 256, 524, 526, 530, 607, 626, 627, 629, 632, 638, 651, 1051, 1054-1056 ЦК України, ст. 11. Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков