АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/8684/15-ц Головуючий суддя І інстанції Журавель В. А.
Провадження № 22-ц/790/4296/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Макаренко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору купівлі - продажу дійсним та стягнення боргу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу укладеним,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору купівлі - продажу дійсним та стягнення боргу.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що в жовтні 2013 року на підставі усного договору купівлі-продажу він передав ОСОБА_3 напівпричіп «МоL», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 та документи до нього, а ОСОБА_3 прийняв напівпричіп та сплатив за нього 6000 доларів США. При цьому сторони домовилися, що вартість напівпричіпа складає 12000 доларів і відповідач залишок сплатить до 01 січня 2014 року. При укладанні договору між сторонами було погоджено усі його істотні умови. Однак в подальшому відповідач, не заперечуючи проти раніше досягнутих умов договору, відмовився повертати решту коштів, мотивуючи це відсутністю грошових коштів. У зв'язку із зверненням позивача до Червонозаводського РВ із заявою про порушення його прав та проведенням перевірки, відповідач підтвердив факт укладання між ними договору купівлі-продажу та зобов'язався повернути грошові кошти.

Крім того, вказував, що 04 лютого 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір доручення, згідно якого ОСОБА_4 доручив йому вчинити юридичні дії, спрямовані на управління майном довірителя, в тому числі відчуження майна - напівпричіпу «МоL», а одержані кошти передати ОСОБА_2 Тому на підставі цього договору у жовтні 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено в усній формі договір купівлі-продажу вказаного напівпричіпу.

З урахуванням уточнень, просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу напівпричіпу «МоL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 12000 доларів США, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 6000 доларів США, що виникли у зв'язку із укладанням договору купівлі-продажу напівпричіпу, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 427,37 доларів США, інфляційні втрати в розмірі 4182 долари США та судові витрати в розмірі 2486 грн. 37 коп.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу укладеним.

В обґрунтування поданої позовної заяви заначив, що згідно договору доручення він доручив ОСОБА_1 продати належний йому напівпричіп і йому відомо, що у жовтні 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу. ОСОБА_3 передав 6000 доларів США за придбаний напівпричіп, а іншу суму коштів зобов'язався повернути до 01 січня 2014 року, після чого ОСОБА_2 мав вчинити дії щодо переоформлення напівпричіпу на ім'я ОСОБА_3 Оскільки відповідач протягом довгого часу кошти ОСОБА_1 не повертав, останній передав ОСОБА_2 свої особисті кошти - 6000 доларів США. ОСОБА_2 зазначив, що невизнання ОСОБА_3 договору купівлі-продажу порушує його права.

У зв'язку у з викладеним, просив визнати укладеним договір купівлі - продажу напівпричіпу «МоL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений між ним та ОСОБА_3, вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу напівпричіпу «МоL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 12000 доларів США, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь збитків у розмірі 6000 доларів США - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 427,37 доларів США та інфляційних втрат в розмірі 4182 долари США - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 2486 грн. 37 коп. - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання укладеним договору купівлі-продажу напівпричіпу «МоL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 судових витрат - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_3 був обізнаний в тому, що ОСОБА_1 діє в інтересах ОСОБА_2, та що напівпричіп належить останньому, оскільки приймав свідоцтво про реєстрацію напівпричіпу, про що неодноразово підтверджував і його представник у судових засіданнях.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_3 знав про наміри ОСОБА_2 вчинити дії щодо переоформлення напівпричіпу на ім'я ОСОБА_3 після повної його оплати. Крім того, був обізнаний, що у разі повного взаєморозрахунку, ОСОБА_2 згодний на нотаріальне оформлення спірного договору купівлі - продажу.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сторонами не надано належних та допустимих доказів укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу, тому відсутні підстави для визнання дійсним та укладеним договору купівлі-продажу напівпричіпу та для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитків, інфляційних витрат та процентів за користування чужими грошовими коштами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом статей 205, 639 ЦК України правочини можуть вчинятись у будь - якій формі (усна, письмова). Сторони мають право обирати форму правочину, якщо вимоги щодо форми правочину не встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 напівпричіп - самоскид - Е «МОL», модель 85F/27, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з 23 березня 2012 року зареєстрований за ОСОБА_2.

Позивачі наполягають, що ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-прродажу зазначеного напівпричепу за 12000 доларів США. За умовами цього договору продавець отримав від ОСОБА_3 6000 доларів США, а решту повинен був сплатити пізніше, однак зобов*язання не виконав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачем надано копії протоколу-пояснення ОСОБА_3 та висновку оперуповноваженого СКР Червонозаводського РВ (а. с. 3-4).

Суд першої інстанції надав правильну оцінку зазначеним доказам.

ОСОБА_3 не заперечує наявність певної домовленості між ним та ОСОБА_1, визнає, що між ним та ОСОБА_1 дійсно мала місце попередня домовленість щодо укладання у майбутньому договору купівлі-продажу причепу, однак лише після того, як відповідач перевірить технічний стан транспортного засобу та можливість його експлуатації. У якості авансу відповідач передав ОСОБА_1 6000 доларів США. Відповідач причепом не користується, пропонував ОСОБА_1 повернути причеп, однак останній від цього відмовився.

Зазначені пояснення не спростовані позивачем, не суперечать змісту пояснень, наданих ОСОБА_3 в ході перевірки обставин, що здійснювалися Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення між сторонами договору на тих умовах, про які зазначає позивач.

За таких обставин, правильним є висновок суду 1 інстанції, що відсутність підстав для задоволення позовів.

Оскільки договір купівлі-продажу причепу дійсним не визнано, отже відсутні підстави для стягнення 6000 доларів США, які ОСОБА_3 зобо'вязався сплатити у разі придбання причепу.

Вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитків, інфляційних витрат та процентів за користування чужими грошовими коштами є похідними від первісних вимог, тому підстав для їх задоволення також не вбачається.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова