Справа № 653/2820/17
Провадження № 2/653/1041/17
РІШЕННЯ

іменем України

"01" вересня 2017 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Копєйко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним та визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку(пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, де зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3. За життя 26 лютого 1995 року ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповідала належну їй земельну частку (пай), розміром 6.91 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області позивачу по справі. Як вказує ОСОБА_1 після складання заповіту, останній було передано йому та зазначено, що вказаний заповіт буде посвідчено нотаріально після отримання відповідного сертифікату та видужання заповідача, яка на той час тяжко хворіла та не мала можливості вільно пересуватися. Оскільки позивач фактично отримав у право користування вказану частку (пай), а ОСОБА_3 була хворою та не мала можливості займатися оформленням відповідного документа, то він і продовжив здійснювати оформлення відповідного сертифікату та такий було отримано лише 05 жовтня 2001 року, після смерті заповідача. У зв'язку з вказаними обставинами, ОСОБА_1 на даний час не має можливості оформити право власності на земель ну частку(пай) та вчиняти будь-які дії, щодо розпорядження та володіння змеленою часткою, яка перебуває у фактичному його користуванні з 1995 року. З урахуванням того, що він правомірно набув право власності на земельну частку(пай), однак через нікчемність вчиненого ОСОБА_3 одностороннього правочину, не може повністю реалізувати право власності, щодо безперешкодного розпорядження земельною часткою та оформленням відповідного Державного акту, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Просить суд визнати дійсним заповіт ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, складений 26 лютого 1995 року на його користь та визнати за ним право власності на земельну частку(пай), розміром 6.91 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, що належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на земельну частку(пай), серії НОМЕР_1, виданого 05 жовтня 2001 року на підставі розпорядження голови Генічеської РДА від 17.09.2001 року №389, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) 24 липня 2003 року за №699.

У судовому засіданні представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат Діденко В.Є., вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю. Просить суд позов задовольнити. Суду пояснив, що після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за заповітом не має можливості скористатися своїм правом, щодо оформлення спадщини, через відсутність запису про його посвідчення у відповідному спадковому реєстрі. Інших спадкоємців, які бажали б прийняти спадщину немає. Відповідач по справі, будучи єдиним спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_3, від свого права на спадщину відмовляється та таку приймати не бажає. З урахуванням ст.. 219 ЦК України, вважає, що наявні підстави для задоволення позову, оскільки заповіт складено дієздатною особою, та в ньому виражена воля ОСОБА_3, щодо розпорядження належним їй майном.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надіславши на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2001 року на підставі розпорядження голови Генічеської РДА від 17.09.2001 року №389, на ім'я ОСОБА_3 видано сертифікат на земельну частку(пай), серії НОМЕР_1, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) 24 липня 2003 року за №699. Відповідно до вказаного сертифікату ОСОБА_3 набула право на земельну частку(пай), розміром 6.91 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього КСП «Колгосп 40 років Жовтня», та яка розташована на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Зі змісту заповіту від 26 лютого 1995 року вбачається, що 26.02.1995 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала все майно та майнові права, що належали їй як члену КСП «Колгосп 40 років Жовтня», який розташовано на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до наданого заповіту встановлено, що даний заповіт, хоча і складено в приміщенні Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, однак відомості щодо його належного посвідчення він не містить.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, зокрема копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої ввійшла належна померлій земельна частка(пай), яка на праві користування перебуває у позивача по справі.

Як встановлено судом та вбачається зі змісту позову та підтверджено поясненнями представника позивача, наданими у судовому засіданні, після складання заповіту, останній не було посвідчено відповідно до умов вчинення нотаріальних дій, через хворобу заповідача. При цьому, заповідач, після його складання, мала намір здійснити дане посвідчення після одужання та отримання правовстановлюючого документа на майно. Однак ОСОБА_3 після хвороби не видужала та померла ІНФОРМАЦІЯ_2. З огляду на викладене, у зв'язку з недодержанням вимоги щодо посвідчення заповіту, то в силу Закону, такий заповіт є нікчемним.

Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити, що за загальним правилом, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам його дійсності. До зазначених умов ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема, віднесено відповідність форми вчинення правочину вимогам закону. Формою вчинення правочину є спосіб вираження волі сторін на його вчинення. Сторони мають право обирати її самостійно, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 205 ЦК воля сторін на вчинення правочину може бути виражена в письмовій формі.

З аналізу наданих документів, вбачається, що правочин вчинений ОСОБА_3 відповідає вимогам встановленим ст..ст. 203, 205 ЦК України та був спрямований на настання певних наслідків саме для ОСОБА_1, зокрема, щодо набуття ним права власності на належне їй майно.

Цивільний Кодекс України передбачене обов'язкове нотаріальне посвідчення найбільш значущих правочинів. Таке посвідчення правочину запроваджене з метою здійснення нотаріусом контролю за правильністю волевиявлення сторін та його відповідністю їхній справжній волі, а також покликане забезпечити законність, дійсність підстав для подальших дій на виконання правочину, які, як правило, пов'язані зі значними майновими затратами. Тобто, нотаріальне посвідчення правочину означає, що його зміст, час і місце вчинення, наміри суб'єктів правочину, його відповідність закону та інші обставини офіційно зафіксовані нотаріусом і розглядаються як встановлені й достовірні. Правочини, щодо яких порушені вимоги закону про їх нотаріальне посвідчення, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК вважаються нікчемними. Це стосується як односторонніх правочинів так і договорів.

Водночас в абз. 2 ч. 2 ст. 215 ЦК зазначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зокрема, в ч. 2 ст. 219 ЦК з метою захисту прав та законних інтересів особи, яка вчинила правочин, допускається визнання одностороннього правочину, який на порушення закону не був посвідчений нотаріально, дійсним у судовому порядку. Нотаріальне посвідчення односторонніх правочинів є обов'язковим для заповіту (ч. 3 ст. 1247 ЦК), відмови одного з подружжя від спільного заповіту (ч. 3 ст. 1243), довіреності на вчинення правочинів, для яких згідно із законом передбачена нотаріальна форма для довіреностей, що видаються в порядку передоручення (ч. 2 ст. 245). Визнання одностороннього правочину, щодо якого не дотримано вимог про нотаріальну форму, дійсним можливе за наявності одночасно двох умов: цей правочин має відповідати справжній волі особи, яка його вчинила (ч. 3 ст. 203 ЦК); нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від волі особи (ч. 2 ст. 219 ЦК).

Як встановлено судом, вказані умови мають місце при розгляді даної справи, зокрема, щодо вільного волевиявлення ОСОБА_3 при складанні відповідного правочину - оскільки остання підписала заповіт, та у свою чергу відсутні відомості, щодо наявності підстав відсутності такого волевиявлення. Крім того суд вважає, що перебування ОСОБА_3 у хворобливому стані та неможливістю, у зв'язку з цим, здійснення посвідчення заповіту, є обставиною, яка у розумінні ст.. 219 ЦК України перешкоджала посвідченню відповідного заповіту.

Судом перевірено, що правочин вчинений ОСОБА_3 та виражений у формі заповіту підлягав нотаріальному посвідченню; а також не містить умов, що суперечать закону або моральним засадам суспільства.

Враховуючи той факт, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3; померла за життя бажала передати йому все майно та майнові права, що належали їй як члену КСК «Колгосп 40 років Жовтня»; обставини що перешкоджали посвідченню відповідного заповіту не залежали від її волі, а також беручи до уваги відмову інших спадкоємців від свого права на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 114, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 202, 203, 205, 219 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним заповіт ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, складений 26 лютого 1995 року на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати право власності на земельну частку(пай), розміром 6.91 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, що належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на земельну частку(пай), серії НОМЕР_1, виданого 05 жовтня 2001 року на підставі розпорядження голови Генічеської РДА від 17.09.2001 року №389, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) 24 липня 2003 року за №699 за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, в порядку визначеному ст. 295 ЦПК України.

Суддя Н.Б. Венглєвська