Справа № 464/3757/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/5069/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржило ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

В апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та постановити нову, в якій скаргу ПАТ «Львівгаз» задоволити. Вважають ухвалу такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що до винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу державний виконавець повинен був скласти акт про відсутність майна, з дотриманням вимог Інструкції про проведення виконавчих дій. Вказують на те, що суд не звернув уваги на бездіяльність державного виконавця щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Крім цього, зазначають, що державний виконавець не здійснив перевірки кожні два-три тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представника) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст. 383 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 р.), п.1.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 (чинного на час вчинення оскаржуваних дій) та відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що у провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова перебувало виконавче провадження №39939057, відкрите 24.09.2013 р., з примусового виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованості за спожитий природний газ та 24.12.2013р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999р.). Відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 24.02.2017 р., затвердженого в.о. начальника Сихівського ВДВС м.Львів, виконавче провадження №39939057 знищене шляхом спалення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем вжито усі необхідні заходи з метою належного виконання судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Повернення виконавчого документа відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, про що внесено відомості до Єдиного реєстру виконавчих проваджень, доступ до якого має кожна зі сторін виконавчого провадження. Знищення виконавчого провадження здійснено з дотриманням відповідних строків та порядку. Таким чином, відсутні підстави для висновку, що діями державного виконавця порушено права чи свободи стягувача, у звязку з чим, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції немає.

Як вбачається із матеріалів справи 30.05.2017 року ПАТпо газопостачанню та газифікації «Львівгаз» подало скаргу до Сихівського районного суду м. Львова на постанову державного виконавця. У скарзі просили: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013 року; визнати дії державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013 року неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013 року; зобовязати державного виконавця державного Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області відновити виконавче провадження на підставі судового наказу №1319/11457/201.

Із матеріалів справи, а саме витягу із електронного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 42-43) вбачається, що 24.09.2013 року до державного виконавця надійшов на виконання судовий наказ від 3.12.2012 року у справі №1319/11457/2012, що набрав чинності 24.09.2013 року та 24.09.2013 року було відкрито виконавче провадження із наданням боржнику строку до 1.10.2013 року для добровільного виконання рішення. У звязку із проведенням ряду виконавчих дій, а саме здійснення запитів стосовно майна у боржника; складення акту у квартирі боржника про відсутність майна, на яке могло б бути звернено стягнення та відповідно не виявлення можливості стягнення боргу згідно виконавчого документу виконавчий документ постановою від 24.12.2013 року було повернуто стягувачеві.

Виконавче провадження у відповідності до Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого Наказом МУЮ України №2274/5 від 25.12.2008 року знищено (дані про вилучення та знищення виконавчого провадження а.с. 13-15).

Як вбачається із даних електронного реєстру виконавчих проваджень щодо вчинення дій по виконанню згаданого виконавчого документу, підстав вважати порушеними вимоги закону або права чи інтереси стягувача при виконанні згаданого судового рішення про які йдеться у скарзі немає.

При цьому, окрім наведеного вище, колегія суддів зважає і на те, що заявником протягом розумного строку не було вжито активних дій при здійсненні виконавчого провадження, що тривало три місяці, а саме протягом більш як трьох років не вживались заходи по ознайомленню з виконавчим провадженням; отримання інформації щодо його ходу; не перевірялись конкретні, вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання виконавчого документу, тощо. При цьому, заявник, як учасник виконавчого провадження взмозі був з часу відкриття виконавчого провадження, відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 року знайомитись із інформацією, у вільному для нього доступі, про хід виконання судового рішення та відповідно реагувати на порушення певних його прав чи інтересів при здійсненні такого у розумні строки.

Подання ж скарги після майже пятирічного терміну з часу ухвалення судового рішення та більш як трирічного терміну з дня закінчення його виконання слід вважати зловживанням своїми правами сторони виконавчого провадження та відповідно вказане свідчить про безпідставність скарги.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу відхилити, залишивши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відхилити.

УхвалуСихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_4