СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/455/17
Провадження №2/547/272/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 в смт Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід, до досягнення дитиною шестирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2017 ОСОБА_1 звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до ОСОБА_2.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 07.01.2016 народження у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовано тим, що сторони є батьками неповнолітньої дитини-інваліда. Добровільно відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/6 частини із усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення спільною неповнолітньою дитиною-інвалідом 6-річного віку, обґрунтовано тим, що позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, перебуває у скрутному матеріальному становищі, рідні не мають можливості надавати постійну матеріальну допомогу. Відповідач добровільно виділяти кошти відмовляється, дитині встановлена інвалідність.

Також заявлено вимогу про покладення на відповідача судових витрат.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що сторони є батьками неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_3. Через хворобу сина позивач змушена винаймати квартиру у м. Кременчук, де дитина відвідує реабілітаційний центр. Позивач отримує допомогу при народженні дитини 860 грн до 3-річного віку дитини, а також допомогу на дитину інваліда 1631 грн до 17.03.2019. Інших доходів не має. Позивачеві і дитині допомагають її батьки, які щомісяця передають від 4000 до 6000 грн. Відповідач кошти позивачеві і синові не надає, ними не цікавиться, має кошти на судову експертизу, а коштів для дитини та її матері не має. Через хворобу сина вона не може працевлаштуватися, щомісячні витрати позивача складають близько 6000-7000 грн

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала, пояснила, що відповідач є працездатним, відомості про неможливість його працевлаштування відсутні, він може і повинен допомагати дружині і дитині-інваліду. Син сторін одразу захворів після народження, потребує через це значних грошових витрат. Через хворобу дитини позивач не може працевлашуватися, її дохід складається із двох державних допомог і допомоги від своїх батьків.

Відповідач первинно частково погоджувався з позовом, згоден платити аліменти на дитину, якщо експертиза підтвердить його батьківство, але потім просив у задоволенні позову відмовити повністю. Пояснив, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з сином, фізично не дозволяє будь-яке контактування, тому не може допомагати грішми та речами. Він не працює, у квітні 2017 року переніс операцію щодо тромбофлебіту, мусить витрачати значні кошти на своє лікування та повернення кредиту, тому платити аліменти не має можливості. Після звільнення з роботи наприкінці квітня 2017 року придбавав речі та продукти для дитини. Він раніше брав участь у лікуванні дитини, у т.ч. у лікарнях м. Харкова і м. Полтава, витрачав відповідні кошти для експертиз, ліків тощо.

Представник відповідача ОСОБА_5 просив у задоволенні позову відмовити, пояснив, що через незадовільний стан здоров'я (варикозний тромбофлебіт) та відсутність постійного доходу відповідач позбавлений можливості сплачувати аліменти. Йому не належать земельні ділянки, будинок тощо. Раніше допомогу надавав. Зараз відповідач несе витрати на своє лікування та погашення кредиту у банку, сума якого щомісяця складає близько 650 грн.

Судом відмовлено у зупиненні провадження у справі у зв'язку з розглядом судом справи про оспорювання відповідачем свого батьківства з огляду на положення ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України - дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Роз'яснено, у разі потреби, право ініціювати перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

04.09.2015 між сторонами укладено шлюб (а.с. 10).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_3, 07.01.2016 народження (а.с. 11).

Дитина проживає разом із позивачем в АДРЕСА_1, та перебуває на її утриманні (а.с. 1, 7). Вказані обставини також підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов від 11.08.2017, складеним службою у справах дітей Автозаводської районної адміністрації м. Кременчук.

Із квітня 2017 року ОСОБА_3 встановлена інвалідність, позивач перебуває на обліку в Автозаводському управлінні праці та соціального захисту населення та їй призначена допомога на дитину-інваліда з 24.03.2017 по 16.03.2019 (а.с. 6).

Відповідно до довідки Кременчуцького міського Центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів від 02.08.2017 № 17 ОСОБА_3 з 05.07.2017 відвідує Центр, з ним проводяться реабілітаційні заходи, дитина потребує проведення тривалого курсу реабілітації.

Відповідно до довідок щодо соціальної допомоги від 03.08.2017 позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини 860 грн, а також 1631,40 грн державної соціальної допомоги дітям-інвалідам. Відомості про отримання доходів з інших джерел, окрім вказаної допомоги від батьків позивача, у справі відсутні.

Наданими позивачем товарними і касовими чеками підтверджено придбання продуктів харчування, одягу, ліків, у т.ч. дитячих, у м. Кременчук.

Відповідно до довідок Успенської сільської ради від 24.05.2017 № 239, № 238 відповідач на території ради земельних ділянок та/або паїв не має, проживає з матір'ю ОСОБА_6.

Згідно довідки з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 31.08.2017 відповідач востаннє отримував доходи у виді заробітної плати у першому кварталі 2017 року.

Згідно наданих медичних документів у травні 2017 року відповідачеві здійснено хірургічне втручання щодо варикозної хвороби ІІ-ІІІ ступенів правої гомілки і стегна (флебектомії), виписаний з відділення судинної хірургії 25.05.2017 у задовільному стані, рекомендовано контрольний огляд у судинного хірурга через місяць, протипоказання щодо зайнятості відстуні. Медична документація датована періодом 24.04.2017 25.05.2017 (а.с. 23, 24).

Відомості про присвоєння відповідачеві групи інвалідності, протипоказання до роботи, перебування на обліку як безробітного тощо відсутні.

Відповідач не працює. Інших неповнолітніх дітей не має, аліментних зобовязань перед іншими особами не має, матеріальної допомоги на утримання дитини і позивача не надає.

Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України далі СК).

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК).

Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обовязку утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_3, який проживає з матірю (позивачем), а також матері (позивача), з якою проживає дитина ОСОБА_3 до досягнення ним шестирічного віку.

Відповідач остаточно повністю заперечував проти позову.

Відповідно до ст. 182 СК, чинною на час звернення з позовом до суду, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан неповнолітніх дітей, стан здоровя та матеріальний стан позивача, відповідача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Із 08.07.2017 вказана стаття СК зазнала змін. Встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує також наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 СК суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Проте заяви платника або одержувача аліментів про визначення розміру аліментів у твердій сумі судові не надано, відповідач остаточно повністю заперечував проти позову.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч.1 ст. 191 СК).

Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років (ч. 3 ст. 84 СК).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і дитини-інваліда та одночасно відповідача, що мають істотне значення, відсутність відомостей про перешкоджання працевлаштування відповідача, у т.ч. не перебування його на обліку як безробітного, відсутні заяви про сплату аліментів у твердій сумі, суд робить висновок про необхідність повного задоволення позовних вимог, а саме: стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % та, з урахуванням наступних змін законодавства, 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають повному задоволенню, та стягнення аліментів на утримання позивачки підлягають повному задоволенню.

Оскільки судом задоволено дві позовних вимоги і позивач звільнений від сплати судового збору суд, за правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір 1280,00 грн (640 грн х 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 291, 292, 294, 296,367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з 25.04.2017 із ОСОБА_2 (зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1., с. Успенка, вул. Нова, 6, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_3 07.01.2016 народження, щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до 08.07.2017, а з 08.07.2017 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1., с. Успенка, вул. Нова, 6, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 25.04.2017 і до досягнення дитиною ОСОБА_3, 07.01.2016 народження шестирічного віку по 07.01.2022.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1., с. Успенка, вул. Нова, 6) 1280,00 грн судового збору в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Ф.Харченко