Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1416/17
Провадження №: 2/332/731/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запорожжя у складі:

головуючого судді: Федоренка О.І.

при секретарі: Івановій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 29.05.2017 р. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 06.02.2016 р. відповідачка уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір № 21 та отримала кредит в розмірі 500,00 грн. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 3492 грн. 75 коп. Позивач просить стягнути вказану заборгованість.

Представник ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в судове засідання не з'явився надавши суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась надавши суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просить зменшити суму нарахованої пені, оскільки вона значно перевищує суму основного боргу, відповідачка є пенсіонером, отримує малу пенсію, постійно хворіє та перебуває в скрутному матеріальному становищі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 21 від 06.02.2016 року, який складається з заяви-анкети для отримання кредиту та Умов надання та обслуговування кредитів, затверджених Наказом №51 від 11.10.2014 року. Заявою-анкетою від 06.02.2016 року передбачено, що ОСОБА_1, ознайомившись з умовами надання та обслуговування кредитів, просить надати їй кредит на особисті потреби у розмірі 500,00 грн. строком на 30 днів до 06.03.2016 року зі сплатою 2 % за кожен день користування кредитом (а.с.3).

Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов'язки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до п. 2.1. Умов надання та обслуговування кредитів договір укладається шляхом акцепту товариством пропозиції клієнта про укладення договору, викладеного в заяві. Згідно п. 3.1.1. Умов надання та обслуговування кредитів клієнт зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в дату повернення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до цих умов, договору та/або умов відповідної угоди сторін. Відповідно до п. 2.4.1. Умов надання та обслуговування кредитів за користування кредитним коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі, визначеному в заяві-анкеті, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом.

Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно п. 4.4. умов надання та обслуговування кредитів при виникненні заборгованості клієнт зобов'язується сплачувати товариству пеню у розмірі 2.64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на п'ятнадцятий день заборгованості зобов'язується сплачувати товариству пеню у розмірі 4.02 %, на тридцятий день заборгованості клієнт зобов'язується сплачувати товариству пеню у розмірі 6.67%.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором укладеним з відповідачем ОСОБА_1 станом на 17.05.2017 року складає 3492,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 500,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 300,00грн., заборгованість за пенею - 2692,75 грн., (а.с.13-17). Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором № 21 від 06.02.2016 року.

Разом з цим, суд вважає необхідним застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Верховний суд України у правовому висновку по справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року та № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом враховано, що відповідач ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує малу пенсію, постійно хворіє та перебуває в скрутному матеріальному становищі, має заборгованість з основного боргу в сумі 500,00 гривень.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку вимагає стягнути позивач, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а тому суд, реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача до 500,00 грн.

Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, враховуючи те, що судом зменшено розмір неустойки, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Крім того, відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, який сплачений позивачем в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 631, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування", , заборгованість за кредитним договором № 21 від 06.02.2016 року в сумі 1300,00 грн. (тисяча триста), з яких: заборгованість за кредитом: 500,00 грн., проценти за договором: 300,00грн., пеня: 500,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування", , сплачений судовий збір в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Федоренко