Номер провадження № 2/331/1366/2017
29.08.2017 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Світлицької В.М.
за участю секретаря Богач А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 09.09.2011 р. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності автомобіль НОМЕР_1, чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі ZFFFD60B000181883, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу серія САЕ № 891013. Позивач мала намір продати автомобіль. ОСОБА_2 відрекомендував та познайомив її з ОСОБА_3 та ОСОБА_4Так, до неї звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які повідомили, що займаються бізнесом, повязаним з купівлею та перепродажем автомобілів преміум класу по Україні, та запропонували свої послуги посередника у продажу автомобіля «Ferrari 599 F1». 27.03.2017 р. з метою підготовки автомобіля до продажу, позивач видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 бути її представниками зі всіма необхідними повноваженнями у всіх компетентних органах, підприємствах та установах щодо розпорядження та експлуатації належного їй автомобіля. В подальшому відповідачі повідомили, що потенційний покупець оглянув автомобіль, але не прийняв остаточного рішення з приводу придбання автомобіля, тому ще певний час автомобіль буде знаходитись в м. Києві на автомайданчику, на що позивач погодилась. Через три тижні позивач зателефонувала ОСОБА_3 з вимогою повернути її автомобіль, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не було укладено. ОСОБА_3 погодився та повідомив, що привезе автомобіль до м. Запоріжжя через декілька днів. Протягом тижня автомобіль позивачу не повернули, а 27.04.2017 р. їй стало відомо, що 28.03.2017 р. в територіальному сервісному центрі МВС України №8044 (м. Київ, вул. Братиславська, 52) автомобіль НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883, був знятий з обліку. У звязку із вказаними обставинами, усвідомивши що дії відповідачів можуть мати злочинний умисел спрямований на заволодіння належним їй автомобілем «Ferrari 599 F1», 27.04.2017 р. у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, позивач написала заяву про припинення дії своєї довіреності, виданої 27.03.2017 р. Про скасування зазначеної довіреності позивач одразу повідомила відповідачів. Під час зясування місцезнаходження автомобіля, позивачка дізналася про те, що 13.05.2017 р. територіальним сервісним центром МВС України № 8046 було здійснено реєстрацію автомобіля Ferreri 599 F1, номер шасі ZFFFD60B000181883 з новим державним номером АА 5614 КК, придбаного в торгівельній організації, за новим власником ОСОБА_5 Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд, визнати недійсними договір комісії № 5616/17/001641 від 12.05.2017 р. укладений між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5616/17/001641 від 12.05.2017 р. укладений між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_5, витребувати у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіль марки Ferrari 599 F1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883 та передати його позивачу, зняти даний автомобіль з державної реєстрації в МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві.
Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі на підставі наданих письмових пояснень, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів в справі достатньо для розгляду її суті.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, є власником автомобіля марки «Ferrari 599 F1», 2011 року випуску, шасі ZFFFD60B000181883, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серія САЕ № 891013, виданого РВ ДДАІ МВС України 09.09.2011 року.
Як власник автомобіля ОСОБА_1 27.03.2017 р. видала довіреність строком на три роки, якою уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 бути її представниками зі всіма необхідними повноваженнями у всіх компетентних органах, підприємствах та установах щодо розпорядження та експлуатації належного їй автомобіля марки «Ferrari 599 F1», 2011 року випуску, шасі ZFFFD60B000181883, реєстраційний номер НОМЕР_3.
28.03.2017 р. діючи від імені ОСОБА_1 спірний автомобіль знятий з реєстраційного обліку в територіальному сервісному центрі МВС України № 8044, що підтверджується копією заяви № 115319184 від 28.03.2017 р.
27.04.2017 р. на підставі заяви ОСОБА_1 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 було скасовано вказану довіреність, про припинення дії довіреності були внесені відомості до Єдиного реєстру довіреностей, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей за № 33755410 від 27.04.2017 р.
З наданої суду копії договору комісії № 5616/17/001641 від 12.05.2017 вбачається, що ОСОБА_4, діючи від імені позивача ОСОБА_1, уклав з ФОП ОСОБА_7 договір комісії, відповідно до якого, комісіонер зобовязаний за дорученням комітента виконати в інтересах останнього, але від свого імені дії повязані з продажем транспортного засобу Ferrari 599F1. Ціна продажу автомобіля зазначена 90 000 гривень.
З наданої суду копії договору купівлі-продажу № 5616/17/001641 від 12.05.2017 вбачається, що ФОП ОСОБА_8, діючи відповідно до умов договору комісії № 5616/17/001641 від 12.05.2017 в інтересах ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу з ОСОБА_5 предметом якого є автомобіль Ferrari 599 F1, 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) ZFFFD60B000181883.
13.05.2017 р. ОСОБА_5 зареєстрував за собою право власності на спірний автомобіль у територіальному сервісному центрі МВС України №8046, що підтверджується копією заяви № 118073097 від 13.05.2017 р.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до змісту ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.
Статтею 1008 ЦК України передбачено, що договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору; визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; смерті довірителя або повіреного. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час.
Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
За правилами ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.
Статтями 248 та 249 ЦК України передбачено умови припинення представництва за довіреністю та скасування довіреності. Так, представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення.
Таким чином, згідно до п.2 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала.
Згідно з ч.1 ст.249 цього Кодексу особа, яка видала довіреність, може в будь-який час скасувати довіреність. Відмова від цього права є нікчемною.
З наявного в матеріалах справи копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей вбачається, що 27.04.2017 року о 13 год. 55 хв. ОСОБА_1 скасувала довіреність, видану ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у такий спосіб припинились їх повноваження розпоряджатись автомобілем позивачки.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 видавала іншим особам довіреність, якою вона уповноважила їх розпоряджатись її автомобілем.
Як зазначено в позовній заяві, позивачка звернулася до ОСОБА_3 та ОСОБА_4О з проханням повернути належний їй транспортний засіб, однак останні цього не зробили.
Натомість в подальшому ОСОБА_1 стало відомо про укладення ОСОБА_4 договору комісії № 5616/17/001641 від 12.05.2017 з ФОП ОСОБА_7, тоді як він вже не мав повноважень діяти від імені та в інтересах позивачки, зокрема, вчиняти будь-які правочини щодо спірного автомобіля Ferrari 599 F1, 2011 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883.
Як наслідок, судом встановлено, що ОСОБА_1 не уповноважувала ФОП ОСОБА_7 розпоряджатись її автомобілем. Відчуження автомобіля ФОП ОСОБА_7 було вчинено поза волевиявленням позивачки. Ці обставини свідчать про те, що договір-купівлі продажу автомобіля від 12.05.2017 р. також суперечить ч.1 ст.319 ЦК України.
Крім того, згідно п. 3.1 договору купівлі-продажу ціна транспортного засобу складає 90 000,00 грн., що є у 50 разів нижче від ринкової вартості аналогічних автомобілів цього класу. Так, відповідно до довідки від 18.07.2017 р., виданої субєктом оціночної діяльності ОСОБА_9, орієнтовна ринкова вартість автомобіля Ferrari 599 F1, 2011 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883 складає 4 556 315,00 грн.
Як вбачається з ч.1 ст.319 ЦК України, власник розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Тому, хоча позивачка і не являється стороною договору купівлі-продажу від 12.05.2017 р., але суд виходить з того, що наслідками укладення такого договору зачіпаються інтереси позивачки, що пов'язані з вирішенням питання про її право власності.
Відповідно до положень ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215 - 235).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ч.ч. 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочини від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 232 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.
Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», само по собі визнання недійсним виконаного правочину не призводять до реального відновлення порушеного права. Фактично, заявляючи позов про визнання оспорюваного правочину недійсним, особа має на меті подальше повернення майна, переданого за таким правочином.
У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.
Як вбачається з ч.1 ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Згідно з ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
З огляду на вищевикладене, встановлено, що у зв'язку з недійсністю договору купівлі-продажу № 5616/17/001641 від 12.05.2017 автомобіля марки «Ferrari 599 F1», номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883, ОСОБА_5 не набув право власності на автомобіль. Тому позовні вимоги позивачки в частині витребування автомобіля з незаконного володіння ОСОБА_5 підлягають задоволенню.
Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Аналогічні норми містяться у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з метою відновлення законності суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки належний позивачу автомобіль вибув із її володіння не з її волі шляхом вчинення недійсного правочину; враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що довіреність видана 27.03.2017 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про уповноваження ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на експлуатацію та розпорядженням вищевказаним автомобілем, припинила свою дію - 27.04.2017 р., тому слід зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5повернути ОСОБА_1 автомобіль марки «Ferrari 599 F1», 2011 року випуску (об'єм двигуна 5,99 л., шасі ZFFFD60B000181883).
Як вбачається з вимог ч.1 ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Враховуючи, що спірний автомобіль вибув з володіння власника ОСОБА_1 не з її волі, а також у в зв'язку недійсністю договору комісії від 12.05.2017 р. та договору купівлі-продажу від 12.05.2017 р., ОСОБА_5 не набув права власності на автомобіль марки «Ferrari 599 F1», 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883, а отже вказане майно підлягає поверненню власнику.
Стосовно вимог про витребування автомобіля саме у одного з відповідачів ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки посилання позивачки на те, що він відрекомендував та познайомив її з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містить жодних документальних підтверджень, які повязані з його будь-якими незаконними діями щодо продажу автомобіля та його незаконного перебування у нього.
Щодо позовних вимог з приводу зняття автомобіля марки «Ferrari 599 F1», 2011 року випуску (об'єм двигуна 5,99 л., шасі ZFFFD60B000181883) з державної реєстрації в МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Як зазначено в додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015р. № 889, Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України є територіальним органом з надання сервісних послуг МВС.
Відповідно до вимог Положення про територіальний сервісний центр МВС, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 грудня 2015 року N1646 територіальним сервісним центрам МВС делеговані владні управлінські функції щодо державної реєстрації (перереєстрації) та зняття з обліку призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортних засобів усіх типів, здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також ведення їх обліку, тощо.
Таким чином, в розумінні вимог ст.3 КАС України територіальним сервісним центрам МВС є суб'єктами владних повноважень.
Позовні вимоги до субєктів владних повноважень розглядаються в порядку КАС України. Тому позовні вимоги про зняття автомобіля марки «Ferrari 599 F1», 2011 року випуску (об'єм двигуна 5,99 л., шасі ZFFFD60B000181883) з державної реєстрації в МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві, не підлягають задоволенню в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 27, 202, 203, 215, 216, 237, 330, 387, 388 ЦК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, п. 1, 2, 6, 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 № 296/5 суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати недійсним договір комісії № 5616/17/001641 від 12.05.2017 автомобіля марки Ferrari 599 F1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883, колір чорний, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та ОСОБА_4, що діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності серії НМА № 499008 від 27.03.2017.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5616/17/001641 від 12.05.2017 автомобіля марки Ferrari 599 F1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883, колір чорний, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та ОСОБА_5.
Витребувати у ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та передати власнику ОСОБА_1 автомобіль марки Ferrari 599 F1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) ZFFFD60B000181883, колір чорний.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.М. Світлицька