Справа №705/2190/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого - судді Коваля А.Б.

при секретарі Остропольській О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2003 року у Дмитрушківській с/раді Уманського р-ну Черкаської обл., актовий запис №4.

В шлюбі мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення буде проживати біля позивача.

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач безпідставно ображає її честь і гідність. Від постійних суперечок, вона перебуває в стані постійного стресу. При цьому він не бере участі в матеріальному забезпеченні сім'ї та не надає допомоги на утримання дитини. Відповідач не проводить свій вільний час в колі родини. Отже, на даний момент спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхнього сина.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Тому вказана вище норма закону надає йому право звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу.

Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити, також вказала на те, що вони з відповідачем однією сім'єю не проживають з 30.05.2017р.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, також вказав на те, що він приймав міри для збереження сім'ї.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2003 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.06.2003 року). У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області, актовий запис № 12 (а.с. 8). Згідно вказаного свідоцтва батьками ОСОБА_4 є: батьком - ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_1. Шлюбні відносини сторони не підтримують і відновлювати їх наміру не мають.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався таким правом та звернувся до суду з відповідним позовом і наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 113, 114 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області, актовий запис № 4, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.06.2003 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Б. Коваль