Ухвала
Іменем України

30 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Ізмайлової Т.Л.,
суддів: Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: визнати протиправними дії житлової комісії відповідача щодо зняття з квартирного обліку та виключення зі списків на першочергове отримання жилих приміщень підполковника ОСОБА_1 ; зобов`язати житлову комісію відповідача скасувати протокол № 9 від 04 квітня 2016 року в частині зняття з квартирного обліку та виключення із списків на першочергове отримання жилого приміщення підполковника ОСОБА_1 .
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 24 листопада 2015 року житловою комісією Військової частини НОМЕР_1 його було зараховано на квартирний облік в загальній черзі, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житла з 24 листопада 2015 року зі складом сім`ї - 1 особа.
Протоколом № 9 від 04 квітня 2016 року житлової комісієї Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку та виключено із списків на першочергове отримання жилих приміщень на підставі пункту 1.3 Змін до «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», затверджених наказом Міністра оборони України від 19 червня 2014 року № 401, згідно якого жилі приміщення для постійного проживання надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби, а також з урахуванням того, що в травні 2000 року військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 уже виділялась постійна квартира за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України.
Позивач вважає, що житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 при прийнятті 04 квітня 2016 року оскаржуваного ним рішення протиправно керувалась пунктом 1.3 вказаної вище Інструкції, який не відповідає вимогам ч. 2 ст. 8 Конституції України, а також безпідставно не врахувала положення ст. 35 ЖК України, з урахуванням якої позивача було зараховано на квартирний облік після спливу п`ятирічного терміну з моменту погіршення житлових умов.
На підставі наведеного, ОСОБА_1 просив суд задовольнити позов у обраний ним спосіб.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2016 року, в позові відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2016 року і ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані в касаційному порядку судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують.
Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивач не має права на перебування на квартирному обліку та забезпечення житловим приміщенням за рахунок фондів Міністерства оборони України, а тому дії житлової комісії відповідача щодо зняття з квартирного обліку та виключення зі списків на першочергове отримання жилих приміщень підполковника ОСОБА_1 відповідають вимогам Закону.
Такі висновки судів ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 в 2000 році було забезпечено жилим приміщенням за рахунок фондів Міністерства оборони України, в 2003 році ним використано право на безоплатну приватизацію і тому повторне його перебування в 2015 році на квартирному обліку суперечить положенням п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Судами встановлено, що при постановленні на квартирний облік позивача в 2015 році житловою комісією відповідача було допущено помилку через те, що ОСОБА_1 не повідомив про використане ним право на безоплатну приватизацію та його попереднє забезпечення жилим приміщенням за рахунок фондів Міністерства оборони. Така помилка була виправлена житловою комісією відповідача шляхом прийняття обґрунтованого рішення про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та виключення його зі списків на першочергове отримання житлового приміщення.
Доводи позивача про порушення його права на житло, а також про невідповідність оспорюваного рішення відповідача законодавству України, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій при розгляді справи. Вичерпні та обґрунтовані висновки судів з даного питання містяться у оспорюваних в касаційному порядку судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій і доводи касаційної скарги не спростовують відповідних посилань судів попередніх інстанцій на предмет безпідставності позову.
Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення районного та апеляційного судів без змін.
Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Л. Ізмайлова

Судді: О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко