Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/492/17
Справа № 279/5538/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2017 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючої також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючої також в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача в якому зазначили, що є власниками квартири АДРЕСА_1. Відповідач є колишнім власником 3/10 часток вказаної квартири, які на підставі договору купівлі - продажу відчужив. Під час укладання угоди відповідач запевняв, що відразу зніметься з реєстраційного обліку, однак після укладання угоди з обліку не знявся одночасно повідомивши про те, що для цього у нього не має часу. Реєстрація відповідача в квартири порушує їх право на вільне розпорядження своєю власністю, вимагає нести зайві матеріальні витрати по сплаті комунальних послуг, участі в яких відповідач не приймає, тому просять рішенням суду визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Сторона позивача письмово повідомила про розгляд справи у їх відсутності, в наданій суду заяві зазначили, що позовні вимоги підтримують і просять задовольнити.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 17.02.2014 року належало 7/10 часток квартири АДРЕСА_2. Відповідачу належала на праві власності 3/10 частки вказаної квартири. Згідно договору купівлі-продажу від 21.10.2013 року відповідач продав ОСОБА_1 належні йому на праві власності 3/10 частки квартири. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2617. Дана квартира є трьохкімнатною, загальною площею 59, 1 кв.м., житлова площа 42, 3 кв.м. 3/10 частки спірної квартири становить 18, 15 кв.м., складається з кімнати , площею 10. 1 кв.м., 1/2 кухні, 1/2 ванної кімнати, 1/2 вбиральні, 1/2 коридору, 1/2 шафи, що слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З довідки КВЖРЕП №4 від 31.10.2016 року слідує, що в квартирі зареєстровані ОСОБА_1, її син ОСОБА_2, ОСОБА_3, її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також відповідач у справі ОСОБА_6.

Договір купівлі-продажі, укладений між сторонами, на час розгляду справи ніким не оспорено.

Як зазначається позивачами в позовній заяві, після набуття права власності на житлове приміщення, вони не надають згоди відповідачу на проживання в ньому та між ними відсутня будь - яка домовленість щодо користування житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України.

В розумінні зазначених норм законодавства, позивачі мають право на захист свого права власності.

Підстави втрати права користування житлом визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми закону, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Пунктом 1 ч.1 ст.346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

З огляду на встановлені обставини, а саме законні підстави набуття позивачами права власності на квартиру, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власників майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 11 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 319, 346, 383, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року",

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя: