ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5655/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 5000 грн. щомісячно, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону,

Встановив:

Оскільки вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказана ціна позову; відсутнє обґрунтування та зазначення доказів щодо конкретного фактичного місця проживання вказаної дитини з позивачем, при цьому, зазначено що позивач та відповідач проживають окремо, проте вказана їх єдина адреса, і обґрунтування такої суперечності відсутнє; відсутнє обґрунтування та зазначення доказів щодо розміру доходів позивача; зміст позовних вимог щодо індексації стягуваних сум викладено не конкретно, а також не обґрунтовано цієї вимоги, то ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 21 листопада 2016 року було вирішено: залишити без руху позовну заяву з наданням позивачу строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2017 року було скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року щодо повернення вказаного позову. При цьому, судом апеляційної інстанції в обґрунтування вказаного судового рішення було зазначено, що позивач не отримувала вказану ухвалу суду про залишення позову без руху.

При цьому, зі змісту апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 від 03 квітня 2017 року вбачається, що остання посилається на детальний зміст ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 21 листопада 2016 року, а згідно з розпискою від 29.03.2017 року представник позивача з матеріалами справи був ознайомлений, копію ухвали отримав (а.с.20).

Проте, недоліки позову не були усунуті у вказаний строк.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: