Справа №: 2-652/2008 Провадження № 4-с/486/20/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О. І.

при секретарі - І.О. Зацепіній,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області справу за скаргою Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» на дії та бездіяльність державного виконавця Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

В С Т А Н О В И В:

25.07.2017 року КП «ТВКГ» звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Южноукраїнського міського ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області, мотивуючи тим, що 22.10.2008 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області видано виконавчий лист у цивільній справі № 2-652/2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ТВКГ» заборгованості за комунальні послуги в сумі 1 435,39 гривень, який був предявлений до виконання до Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області у передбачений законодавством термін. 30.10.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Впродовж останніх років рішення виконувалося частково, хоча мали місце факти неодноразового повернення даного виконавчого листа з причин відсутності коштів та майна, на яке можна звернути стягнення.

13.07.2017 року до КП «ТВКГ» надійшло повідомлення державного виконавця Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 2-652, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 22.10.2008 р., стосовно стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь КП «ТВКГ» заборгованості за комунальні послуги в сумі 1 134,39 гривень, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, а саме відсутня повна дата народження боржника. Вважає дії державного виконавця незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству України.

В судове засідання представник заявника не зявилася, однак надала до суду заяву, в якій вказала, що вимоги викладені у скарзі підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі.

Державний виконавець Южноукраїнського міського ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 також не зявилася в судове засідання, але надала суду клопотання в якому просить суд розглянути скаргу без її участі, та заперечення на скаргу, в якому вказала, що відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесла повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.07.2017 р., оскільки він не відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутня повна дата народження боржника. Дане повідомлена було надіслано на адресу КП «ТВКГ» за вих. № 5134. Згідно ст. 8 Закону України "Про виконавче провадженя", рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, а у разі відсутності повної дати народження боржника, державний виконавець не може відкрити виконавче провадження за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, оскільки воно не відповідатиме вимогам Закону України "Про виконавче провадженя". Таким чином вважає, що при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, діяла відповідно до вимог чинного законодавства, просить відмовити заявнику у задоволенні скарги.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що 24.09.2008 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області у цивільній справі № 2-652/2008 за позовною заявою КП «ТВКГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ТВКГ» заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 1 435,39 гривень. (а.с. № 36).

22.10.2008 р. згідно заяви від 01.10.2008 р. заявник отримав виконавчий лист у даній справі (а.с. № 38) та звернув його для примусового виконання до ВДВС Южноукраїнського міського управління юстиції (нині - Южноукраїнський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області).

Постановою державного виконавця від 30.10.2008 р. було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-652, виданого 24.09.2008 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ТВКГ» заборгованості в розмірі 1 434,39 гривень, а постановою державного виконавця ВДВС Южноукраїнського міського управління юстиції від 02.07.2012 року виконавчий документ був повернутий стягувачеві у звязку з тим, що за боржником на праві власності рухоме та нерухоме майно не зареєстровано, в квартирі боржника відсутнє належне йому майно, на яке можливо звернути стягнення (а. с. № № 48).

13.07.2017 року до КП «ТВКГ» надійшло повідомлення державного виконавця Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 2-652, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 22.10.2008 р., стосовно стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь КП «ТВКГ» заборгованості за комунальні послуги в сумі 1 134,39 гривень, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, а саме відсутня повна дата народження боржника (а. с. № 42-43).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З 05.10.2016 року діє Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Відповідно до п. 7 даного Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з наведеного, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 1999 року) зі змінами, у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" 1999 р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», 1999 р. примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відносяться і виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», 1999 р. державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 11Закону України «Про виконавче провадження», 1999 р.).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», 1999 р. вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Таким чином, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень а тому відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

З огляду на викладене суд вважає, що дії державного виконавця Южноукраїнського міського ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 стосовно винесення повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 2-652, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 22.10.2008 р., у звязку з відсутністю повної дати народження боржника, свідчать про небажання провести виконавчі дії з примусового виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене та доводи, наведені в скарзі, суд вважає, що у разі не зазначення дати народження боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", 1999 р., державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про отримання відомостей про дату народження боржника, а тому згідно ст. 26 вказаного Закону у державного виконавця не було жодних правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, без прийняття до виконання.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При винесенні повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 2-652, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 22.10.2008 р., державний виконавець керувалася Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року.

Відповідно до абз. 1, 3 ч. 1 ст. 28 цього Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно ч. 4 ст. 4 Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо, в тому числі виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Таким чином, державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 не були дотриманні строки направлення КП «ТВКГ» повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання згідно виконавчого листа №2-652, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 22.10.2008 року про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1, з якого КП «ТВКГ» дізналося про порушення його прав. А тому, її бездіяльність стосовно недотримання строків направлення даного повідомлення є протиправною.

Враховуючи наведене, суд дослідивши докази у справі у їх сукупності, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, прийшов до висновку, що скарга КП «ТВКГ» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 11, 17, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» на дії та бездіяльність державного виконавця Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, в частині недотримання строків направлення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання згідно виконавчого листа №2-652, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 22.10.2008 року про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1.

Визнати незаконним та скасувати Повідомлення державного виконавця Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 № 5134 від 06 липня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання згідно виконавчого листа №2-652, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 22.10.2008 року про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1.

Зобовязати Южноукраїнський міський відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрити виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2-652, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 22.10.2008 року про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання Апеляційному суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області апеляційної скарги протягом п?яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п?яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_3