УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2016 року встановлено порушення комунальним закладом трудового законодавства при звільненні позивача з посади. Частину присудженого судом заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 березня 2015 року по 01 лютого 2016 року позивач отримав 06 травня 2016 року. Заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 лютого 2016 року до 23 березня 2016 року був виплачений йому 02 серпня 2016 року лише після звернення з відповідним позовом до суду на підставі рішення суду від 05 липня 2016 року. Внаслідок допущення відповідачем порушення трудових прав позивача, останньому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що ОСОБА_2 протягом більше року не отримував заробітної плати, зазнавав звинувачень зі сторони відповідача, був змушений проводити весь свій час у судах, не міг спілкуватися з колегами, працевлаштуватися, підтримувати свої професійні навички лікаря, витрачав кошти на придбання лікарських засобів. Відсутність заробітку вплинула на його можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній доньці, на утримання якої він сплачує аліменти за рішенням суду. Вважає, що звернувся до суду з позовом в межах передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП строку, оскільки всі належні від відповідача платежі отримав у травні і серпні 2016 року. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив стягнути із відповідача на його користь 120 000 грн в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради на користь ОСОБА_2 3 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст.237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що діями відповідача, який порушив трудові права позивача незаконним звільненням та затримкою у виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_2 завдана моральна шкода, що полягає у його моральних стражданнях та необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати свій час на відновлення порушених прав та яка визначена судом, виходячи із вимог розумності, виваженості та справедливості.

Наведені у касаційній скарзі доводи щодо розміру відшкодування моральної шкоди висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради про відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова