Справа № 310/6011/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бердянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження дитини в якій зазначила, що вона 31.05.2017 року о 12 годині 25 хвилин в акушерському відділенні Перинатального центру м. Макіївка Донецької області народила сина ОСОБА_2. 06 вересня 2017 року вона звернулась до Бердянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою про реєстрацію народження дитини, але листом №1679/17-13-04-34 від 06.09.2017 року їй відмовили в реєстрації факту народження, оскільки надані нею документи не можуть підтверджувати факт народження. Просила встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: Україна, Донецька область, смт. Троїцько-Харцизьк міста Харцизька, вул. Горького,22 дитини чоловічої статі ОСОБА_2, яка народилася о 12 годині 25 хвилин 31 травня 2017 року в акушерському відділенні Перинатального Центру міста Макіївки у місті Макіївка, Донецької області, Україна.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності.

Представник заявника також у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник Бердянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 04.01.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у Приморському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.7).

Згідно копії паспортів ВК №816825 та ВК 409283 ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 є громадянами України (а.с. 4,5).

На підтвердження факту народження дитини заявник надала суду копію документів про проходження медичних обслідувань в м. Донецьку 22.11.2016 року, 29.12.2016 року, свідоцтво про народження від 30.06.2017 року, яке видано Харцизьким міським відділом актів цивільного стану та обмінні картки акушерського відділення, копію медичного свідоцтва про народження №375 від 31.05.2017 року, які видано Перинатальним центром м. Макіївка (а.с.8,9,10,11,12,13).

Відповідно до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 7 листопада 2014 р., на території м. Донецька, м. Харцизька, м. Макіївка Донецької області органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Аналізуючи докази, які підтверджують факт народження дитини, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територій треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Бердянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про реєстрацію народження дитини, але 06.09.2017 року їй відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки надані заявником документи не є підставою для державної реєстрації народження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати документ, що підтверджує факт народження дитини, а зібрані по справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження у неї 31.05.2017 року дитини чоловічої статі ОСОБА_2, який народився у м. Макіївка, Донецької області.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, «Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 р., суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження у ОСОБА_1 дитини чоловічої статі 31 травня 2017 року в місті Макіївка, Донецької області, Україна.

Записати відомості про матір: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, зареєстрована: Україна, Донецька область, смт. Троїцьк - Харцизьк міста Харцизька, вул. Горького,22.

Записати відомості про батька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, зареєстрований: Україна, АДРЕСА_1.

Вказати підставу відомостей про батька - актовий запис про шлюб №8 від 04 січня 2017 року, складений Приморським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя