АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/4001/17 Головуючий у 1-й інстанції - Притула Н.Г.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/8405/2017 Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено ОСОБА_3 час спілкування зі своїм сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

- другий та четвертий тиждень кожного місяця: з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі;

- осінні канікули, друга половина зимових канікул - з 10.00 год. 02 січня до 20.00 год. 07 січня; 21 день під час літніх канікул - з 10.00 год. 04 серпня до 20.00 год. 25 серпня.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 у частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити ОСОБА_3 час спілкування зі своїм сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 із зобов'язанням батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 під особисті підписи вести письмовий журнал побачень батька з дитиною наступним чином:

- протягом шкільного навчального року (за виключенням канікул) другий та четвертий тиждень кожного місяця: з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі із зобов'язанням ОСОБА_3 забезпечити протягом цього часу відвідування ОСОБА_4 навчання у школі та інших (крім навчання у школі) заходів щодо його розвитку (занять з академічного вокалу, фортепіано, саксофону, тренування, змагання, конкурси, занять з англійської чи іншої мов і т.і.), які за розкладом припадають на цей час;

- осінні канікули, друга половина зимових канікул - з 10.00 год 02 січня до 20.00 год. 07 січня; 21 день під час літніх канікул - з 10.00 год 04 серпня до 20.00 год. 25 серпня.

Визначити, що у зазначені періоди часу батько ОСОБА_3 надає повне утримання сину ОСОБА_4, доглядає його, забезпечує його проживання, навчання, розвиток, харчування згідно погодженого з матір'ю ОСОБА_1 режиму харчування з врахуванням стану здоров'я дитини.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Представник третьої особи послався на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1, в якому просить зобов'язати відповідача не чинити перешкод йому у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 та визначити спосіб участі позивача у вихованні сина за наступним графіком побачень без присутності матері: щотижня по буднім дням почергово понеділок, середа, п'ятниця з 13 год. 30 хв. по 20 год. 30 хв., вівторок, четвер з 13 год. 30 хв. по 20 год. 30 хв.; вихідні дні: ІІ та IV субота та неділя (з 09 год. суботи по 21 год. неділі); у святкові дні (Новий рік, Різдво Христове, Великдень, Перше Травня, День незалежності України, День знань, День захисника України (14 жовтня) з 13 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв. (або за згодою з 08 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв.), дні народження батька та найближчих родичів батька; на час літнього відпочинку терміном на 24 календарних дні за вибором позивача; канікули сина: з 08 год. 00 хв. 31 жовтня до 21 год. 00 хв. 02 листопада, з 08 год. 00 хв. 27 березня до 21 год. 00 хв. 31 березня, з 08.00 год. 31 жовтня до 21 год. 2 листопада.

Посилається на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем у сторін народився син. Після припинення спільного проживання відповідач, з якою проживає син не надає можливості спілкуватися з ним, а тому позивач вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

У випадку, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.12.1995 року.

Під час шлюбу в сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 29.10.2002 року шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з відповідачем.

Між позивачем та відповідачем виникли конфліктні стосунки на ґрунті особистих неприязних стосунків, які призвели до спірних питань щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір'ю.

В суді першої інстанціїпозивач пояснив, що він прагне приймати участь у вихованні дитини та створювати для нього необхідні умови для розвитку, підтримання нормального здоров'я та відпочинку.

Відповідачем не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_3, як батько дитини, несе загрозу та його спілкування суперечить інтересам дитини.

Сторони в суді першої інстанції пояснили, що позивач приймає участь у вихованні дитини, проте часу протягом якого він з ним спілкується недостатньо.

Судом встановлено, щосторони намагались вирішити питання спілкування батька з дитиною, проте згоди досягнуто не було.

З висновку Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.04.2017 року №109/03/40-2600 вбачається, що орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації підтримує позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень, та вважає, що дні та години для зустрічей громадянину ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, можливо встановити наступним чином:

-ІІ та IV тиждень місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі;

-осінні канікули, друга половина зимових канікул, 24 дні під час літніх канікул.

Відповідач просила визначити період перебування сина у батька під час зимових канікул з 10 години 02 січня по 20 годину 07 січня та під час літніх канікул з 10 години 04 серпня до 20 години 25 серпня.

Представник позивача не заперечував проти визначення цих годин та дат.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині встановлення графіку побачень та спілкування позивача з сином ОСОБА_4, суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги вік дитини, особливості його розвитку та відпочинку, місце проживання позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 чинила перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином.

Судом першої інстанції залишилися без уваги обставини, встановлені у висновку Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.04.2017 року про те, що ОСОБА_3 не надав до позовної заяви доказів, що йому чиняться перешкоди в зустрічах та вихованні дитини, до служби у справах дітей із заявою щодо чинення йому відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною не звертався.

Матеріали справи також не містять належних доказів на підтвердження чинення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з сином.

Не надано відповідних доказів і до апеляційного суду відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України, що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні.

Крім того, в судовому засіданні відповідач пояснила, що вона не лише не створювала жодних перешкод у спілкуванні позивача з сином, а навпаки неодноразово наполягала на необхідності його зустрічей з сином, що підтверджується листами, що містяться в матеріалах справи, які вона надсилала позивачу з метою узгодити з ним час його побачень з сином та з метою забезпечити йому таку можливість.

На підставі вищевикладеного, рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги.

В інших вимогах апеляційної скарги належить відмовити, оскільки відповідачем не було подано зустрічної позовної заяви та вказані в апеляційній скарзі відповідача вимоги не були предметом судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року в частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні цієї вимоги - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді