Провадження 2/127/4828/17
УХВАЛА

19 вересня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, процентів за користування позикою, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою.

Вищевказана позовна заява не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2017 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу необхідно було усунути вищевказані недоліки в строк 5 днів з наступних підстав.

В порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем до позовної заяви не надано документ, яким підтверджується сплата судового збору.

Враховуючи зміст позовних вимог, згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру з урахуванням вищевикладеного, а також надати суду оригінал платіжного документу.

28.08.2017 року на адресу суду надійшло клопотання на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2017 року, в якому позивач просив задовольнити клопотання та звільнити його від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі або зменшити розмір судового збору до розміру місячного доходу від отримання пенсії.

Однак, суд приходить до висновку, що позивачем не було усунено недоліків зазначених в ухвалі суду від 08.08.2017 року, а саме позивачем не сплачено судовий збір.

Повторне клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору суд вважає за необхідне залишити без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Європейський суд з прав людини у справахТолстой та Милославський проти Сполученого Королівства(Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В той же час враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Згідно із ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Як зазначено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати (ч. 3 ст. 82 ЦПК України).

Ці ж самі положення закріплені у статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Тобто, з аналізу вказаної статті вбачається, що основною умовою, за якою позивач може бути звільнений від сплати судового збору, або надання відстрочки або розстрочки - це його скрутний майновий стан, який повинен бути доведений достовірними доказами. На думку суду відстрочення сплати судового збору чи зменшення їх розміру можливо за наявністю достовірних та належних доказів того, що позивач наразі її сплати він не зможе забезпечити свої звичайні життєві потреби.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 10, 60 ЦПК покладається на заінтересовану сторону.

У даному випадку, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленої вимоги, які б свідчили про його незадовільне (скрутне) матеріальне становище, що утруднює виконання ним обов'язку по сплаті судового збору, а лише додано докази про статус інваліда 3 групи та наявність дітей, які самі по собі не свідчить про наявність підстав для задоволення даного клопотання.

Оцінюючи докази у їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивачем не було доведено у встановленому законом порядку факту необхідності звільнення його від сплати судового збору, відстрочки від сплати судового збору чи зменшення розміру, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні вимоги про звільнення його від сплати судового збору, відстрочки від сплати судового збору чи зменшення розміру.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачу, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху, а відтак позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, процентів за користування позикою, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних, слід вважати неподаною та повернути скаржнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору, відстрочки від сплати судового збору чи зменшення розміру відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, процентів за користування позикою, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, що був перерахований згідно квитанції № ПН739962 від 21.07.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з отримання копії ухвали.

Суддя