Справа № 456/2798/15 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/165/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,

секретаря: Симець В.І.

за участю: представника апелянта Бакула А.Я., представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ «Львівводбуд» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ВАТ «Львівводбуд», третя особа ОСОБА_6 про визнання права на проживання в квартирі та встановлення безкоштовного сервітуту на право користування квартирою, за зустрічним позовом ВАТ «Львівводбуд» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа Угерська сільська рада Стрийського району, Служба у справах дітей Стрийської районної держадміністрації про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом виселення із незаконно займаного приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право на проживання у житловому приміщенні квартири АДРЕСА_1.

В позовних вимогах ОСОБА_5 до Відкритого акціонерного товариства «Львівводбуд» про встановлення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 безоплатного сервітуту без визначення строку на право користування квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 64 кв.м. - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову Відкритого акціонерного товариства «Львівводбуд» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа Угерська сільська рада Стрийського району, Служба у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні Відкритому акціонерному товаристві «Львівводбуд» частиною приміщень адмінбудинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_11 із займаних ними приміщень в цьому будинку - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило ВАТ «Львівводбуд».

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвалюючи дане рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, воно є незаконним, необґрунтованим. Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що у 1989 році позивачу та його сім'ї було надане житлове приміщення, а тому вони вселилися в таке приміщення правомірно, оскільки даний адмінбудинок був включений до «Переліку нерухомого майна, яке передане у власність відкритому акціонерному товариству «Львівводбуд», згідно наказу регіонального відділення ФДМУ №404 про створення ВАТ «Львівводбуд» від 16.06.1994 року. Даний факт визнається позивачем і в свою чергу свідчить про те, що адмінбудинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, не відносився до державного житлового фонду, який підлягав передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад з метою подальшої приватизації, як це було передбачено ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Апелянт вказує, що дозволу на вселення позивача разом із сім'єю у даний адмінбудинок ніхто не давав і не міг дати, з огляду на те, що цей будинок відносився до нежитлової нерухомості, не був призначений для проживання у ньому людей. Окрім цього даний будинок не був забезпечений необхідними комунікаціями та інфраструктурою для проживання в ньому людей, а все на що звертає увагу позивач (газ, опалення) було самовільно підведено і зроблено ним вже після самовільного захоплення. Також звертає увагу суду на те, що адмінбудинок згідно технічної документації знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а документи надані ОСОБА_5 стосуються будинку, що знаходиться АДРЕСА_1. В суд було надано копію рішення ВК Угерської сільської ради від 10.03.2015 року №11, яким було вирішено змінити поштову адресу будинку АДРЕСА_1 шляхом присвоєння розташованій у ньому ізольованій квартирі №1. Проте незрозумілим залишається факт, яким чином будинок під АДРЕСА_1 став будинком під АДРЕСА_1.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, а зустрічний позов ВАТ «Львівводбуд» задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 з 1985 року був працівником Стрийського дочірнього підприємства - ПМК-184 ВАТ «Львіводбуд» та 1989 року був заселений в квартиру що знаходилась в адмінбудинку, який належав ПМК-184. (т.1 а.с.9,56)

Як вбачається з довідки ВК Угерської сільської ради Стрийського району від 16.05.1995р. №546, Рішенням Виконавчого комітету Угерської сільської ради Стрийського району від 02.11.1995р., вирішено службову квартиру виділити сім'ї ОСОБА_5, сім'я якого складається з п'яти чоловік та рішенням від 06.11.1995р. №23, вирішено видати ордери на квартири згідно поданих списків, затверджених профспілковим комітетом та адміністрацією МК-184.(т.1 а.с.15-18)

Як вбачається із записів в будинковій книзі, по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

З сертифікату НОМЕР_2, виданого 15.05.1996р., та інформаційної довідки від 15.04.2016р. №04/15-1, вбачається, що ОСОБА_5 належать 37 акцій номінальною вартістю 105000 крб. ВАТ «Львівводбуд», що складає 0,0495% від статутного фонду товариства.(т.1 а.с. 47)

Як вбачається з схеми назв вулиць, нумерації будинків в с. Угерсько 1997р., виготовленої Стрийським МБТІ, під номером «6» зазначено територія ПМК№184, під номером «12» зазначено контора ПМК№184.

Як вбачається з довідки Стрийської ПМК-184 від 10.07.1999р., ОСОБА_5 дійсно працює в ПМК-184 шофером з квітня 1985р.(т.1 а.с. 56)

Відповідно до Наказу № 404 від 16.06.1994р., Державне підприємство «Львівводбуд» перетворено в процесі приватизації у ВАТ «Львівводбуд».

З витягу з переліку нерухомого майна, що передано у власність ВАТ «Львівводбуд» (по структурному підрозділу ПМК-184) вбачається, у власність ВАТ «Львівводбуд» передано будівлю Адмінбудинку (контори) в с. Угерсько.

З відомостей про державне майно, що не увійшло до статутного фонду господарської організації в процесі приватизації за станом на 31.12.2009р., вбачається, що до статуного фонду ВАТ «Львівводбуд» не увійшов 2 поверховий 4 квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1.

З довідки ВК Угерської сільської ради Стрийського району від 31.03.2015р. №187, склад сім'ї ОСОБА_5, який проживає в АДРЕСА_1: дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_11, дочка ОСОБА_8, внучка ОСОБА_9, внук ОСОБА_10

Як вбачається з витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 15.01.2007р. будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ВАТ «Львівводбуд».

Рішенням Виконавчого комітету Угерської сільської ради Стрийського району від 10.03.2015р. №11, вирішено змінити поштову адресу будинку АДРЕСА_1 шляхом присвоєння розташованій у ньому ізольованій квартирі окремого номеру «1» та видати ордер на житлову площу квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_11

З ордеру НОМЕР_3 від 13.03.2015р. вбачається, що такий виданий ОСОБА_5 з сім'єю з 4-х чоловік на право зайняття жилого приміщення жилою площею 64 кв.м. ,яке складається з двох кімнат у ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 від 22.01.2016р., дана квартира знаходиться на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з двох коридорів, двох житлових кімнат, кухні, коридору ванної кімнати та кладової.

З довідки УЕГГ ПАТ по постачанню та газифікації «Львівгаз» від 15.02.201р. №419 вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1, зареєстрований на абонемента ОСОБА_5 з 1997р. за спожитий газ абонемент проводить оплату вчасно, заборгованості немає.

Актом обстеження умов проживання від 18.03.2016р. встановлено, що житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з двох кімнат, кухні, ванної кімнати, коридору, кладової. Умови проживання в квартирі задовільні. Квартира електрифікована, газифікована, є холодна та гаряча вода.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання права на проживання районний суд виходив з того, що ОСОБА_5 доведено що житло надано йому правомірно, він правомірно в нього вселився, та користується ним разом з членами сім`ї.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги, що адмінбудинок в якому проживає позивач з сім`єю не відноситься до об`єктів житлового фонду, спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Актом обстеження технічного стану будинку від 25.02.2015р., що знаходиться на території Угерської сільської ради по АДРЕСА_1, встановлено, що частина будівлі є ізольованою, має окремий облаштований вхід; фундаменти бетонно-цегляні; стіни та перегородки цегляні; вікна та двері дерев'яні; підлоги дощаті та бетонні; перекриття зроблене за допомогою дошки та лози; дах похилий, покритий бляхою. Місце призначене для проживання забезпечене опаленням та електрикою, під'єднано газогін. Водопостачання відбувається через приєднання до централізованого водогону, водогінні труби нещодавно були замінені на пластикові. Є каналізація. Всередині для проживання є всі вигоди: ванна, туалет, два умивальники, газова плита, холодильник, телевізор. Стіни побілені. Всі конструктивні несучі і огороджуючі елементи будівлі знаходяться в доброму стані. ОСОБА_5 був сюди заселений разом з сім'єю у 1989 році, так як він був працівником Стрийського дочірнього підприємства - ПМК 184 ВАТ «Львівводбуд». До того часу дане місце було призначене для проживання у ньому начальника ПМК. Інформація про прописку сім'ї Гарасимяк містяться у господарській та будівельних книгах. Усі комунальні послуги плачуються на відповідний рахунок через каси платіжних установ ідентично до оплати послуг в усіх інших житлових будинках. Місце проживання ОСОБА_5 відповідає архітектурно-планувальним ,конструктивним і санітарно-гігієнічним вимогам, пожежній безпеці згідно діючих державних будівельних норм та є житловим. Як вбачається з договорів ОСОБА_5 надаються послуги з водопостачання та водовідведення, послуги з електропостачання.

Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

У випадках, коли згідно із законодавством жиле приміщення надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профкому або за спільним рішенням громадської організації та її профспілкового органу з наступним повідомленням виконкому місцевої ради або місцевої державної адміністрації (статті 52, 53 ЖК) право на жиле приміщення виникає з часу його надання, тому в разі відмови у видачі ордера може бути заявлено позов про його видачу.

Як встановлено судовою колегією за зазначеною адресою відповідно до оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги №11 за 1991-1995 р.р., що господарство НОМЕР_1 станом на 01.01.1991 р. рахується за ОСОБА_5.

Окрім того, представником апелянта визнано факт проживання відповідача з 1991 року в спірному приміщенні, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Колегія суддів погоджується з посиланнями районного суду на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладених в рішеннях, ухвалених в справах «Пауел та Райнер проти Великобританії» (Powell and Rayner v. the United Kingdom), «Кривіцька і Кривіцький проти України», «Барклі проти Сполученого Королівства» (Barclay v. the United Kingdom), а також зважаючи на норми національного законодавства (ст.ст. 29, 379, 380 ЦК України, ст. 6 ЖК України), суд вважає, що житлове приміщення квартири АДРЕСА_1 (Рішенням Виконавчого комітету Угерської сільської ради Стрийського району від 10.03.2015р. №11, вирішено змінити поштову адресу будинку АДРЕСА_1 шляхом присвоєння розташованій у ньому ізольованій квартирі окремого номеру «1» та видати ордер на житлову площу квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_11) в с.Угерсько Стрийського району Львівської області має всі ознаки «житла», оскільки позивачу ОСОБА_5 та членам його сім'ї надано таке приміщення саме для проживання, вони тривалий час (з 1989р.), відкрито та доступно проживають у цьому приміщенні, таке приміщення спеціально обладнане для проживання, має усі комунальні вигоди і є придатним для постійного проживання.

Доводи апелянта не спростовують висновків районного суду, а тому судова колегія приходить до висновку, що підстави для скасування рішення районного суду відсутні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ «Львівводбуд» відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді