1Справа № 335/7311/16-ц 2/335/1389/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2017 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

У судовому засіданні представником позивача ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_2 подано заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно ТОВ «Вента-2010», а саме на 23/500 та 199/20250 частин нежитлової будівлі літ. А-3 по вул. Поштовій (Горького) в м. Запоріжжі, а також накласти арешт та заборону відчуження рухомого майна вказаного товариства. В обґрунтування заяви зазначає, що на підставі оспорюваного договору відповідач придбав 70,676% статутного капіталу ТОВ «Вента-2010», та як учасник і керівник підприємства до вирішення справи по суті зможе відчужити від імені товариства рухоме та нерухоме майно, що у подальшому може негативно вплинути на діяльність товариства та порушити права позивача як учасника товариства.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заяву про забезпечення позову, просили її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував через відсутність підстав для забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, вислухавши учасників процесу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви про забезпечення позову, між сторонами виник спір з приводу визнання недійсним договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі ТОВ «Вента-2010» від 08.07.2015, укладеного між ОСОБА_6, спадкоємцем якої за законом є позивач, і ОСОБА_5. Також, зі змісту позовної заяви випливає, що згідно з вказаним договором ОСОБА_6 продала ОСОБА_5 частку у статутному капіталі вказаного товариства в розмірі 42 017,10 грн., що відповідає 420 171 частці, тобто 70,676% статутного капіталу.

Таким чином, спір не стосується права власності на нерухоме та рухоме майно товариства, є по суті немайновим спором.

Позивач, між тим, визначив вид забезпечення позову накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ТОВ «Вента-2010», підставами для чого вказує можливість відповідача як учасника і керівника товариства відчужити майно ТОВ «Вента-2010», що призведе до негативних наслідків для господарської діяльності.

В цей же час, позивачем не обґрунтовано, яким чином вказане зробить неможливим чи утруднить можливе виконання рішення суду про задоволення позову. Тобто, позивачем взагалі не доведено мету застосування заходів забезпечення позову, яка б відповідала положенням статті 151 ЦПК України.

Крім того, суд вважає безпідставним твердження позивача у заяві про те, що вказані ним заходи забезпечення позову не зашкодять господарській діяльності товариства, оскільки такий спосіб забезпечення позову як арешт обмежить права товариства щодо майна, визначені п. 8.5 Статуту ТОВ «Вента-2010».

Також, слід зауважити, що позивачем не конкретизоване рухоме майно, на яке він просить накласти арешт (крім транспортного засобу).

Підсумовуючи вищевикладене, підстав для забезпечення позову в даній справі суд не вбачає, з огляду на що доходить висновку про залишення заяви ОСОБА_4 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 серпня 2017 р.

Повний текст ухвали виготовлений 23 серпня 2017 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя в 5-денний строк з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя А.В. Шалагінова