Справа № 570/3335/16-ц
Номер провадження 2/570/205/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участі: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки, адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що позивачка є дружиною ОСОБА_7, та матір'ю їхніх спільних дітей: сина - ОСОБА_5 та дочки - ОСОБА_6, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16 грудня 2015 року приблизно о 20-00 годині по вул.Млинівській у с.Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, під час якої ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7, внаслідок чого останній загинув на місці, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 5477188, позивачка своєчасно подала до страхової компанії всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, однак жодного відшкодування ні вона, ні її діти не отримали, позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути із ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на її користь в інтересах неповнолітніх дітей страхове відшкодування в сумі по 50000 грн. 00 коп. на кожного, та із ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в інтересах неповнолітніх дітей та особисто її по 200000 грн. 00 коп. кожному та на її користь різницю між шкодою та страховим відшкодуванням: в інтересах неповнолітньої дочки в сумі 291731 грн. 00 коп., а в інтересах неповнолітнього сина в сумі 181040 грн. 00 коп.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що чоловік їздив в Чехію на заробітки, отримував 900-1000 доларів США заробітної плати в місяць, з яких вона частину витрачала на харчування та на проживання. Працював чоловік в Чехії періодично і неофіційно, так як їздив туди до своїх сестри і брата і роботу шукав самостійно. Втратити чоловіка і пережити це було дуже важко, так як вони втратили батька і чоловіка. Також повідомила, що сама вона працює, має дохід. Отримує 1000 грн. 00 коп. на меншу дочку до досягнення нею чотирьох років. Їй соціальна допомога не виходить. Зазначила, що у призначенні пенсії по втраті годувальника їй відмовили, так як у померлого чоловіка не було стажу, адже чоловік в Україні взагалі не працював. Крім того, пояснила суду, що ОСОБА_3 на другий день після смерті чоловіка дав їй 10000 грн., які вони витратили на похорон. Потім він приїздив на коляди, привозив дітям подарунки. Чи був чоловік в нетверезому стані, їй не відомо. Зазначила, що зі страхової компанії не отримала нічого, хоча подала всі необхідні документи. В останнє судове засідання позивачка подала заяву, в якій, у зв'язку із бажанням відповідача ОСОБА_3 добровільно задоволити позовні вимоги, відмовилася від вимоги про стягнення із ОСОБА_3 шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснив, що позов подається до відповідача, як до власника джерела підвищеної небезпеки, а отже результати розгляду кримінальної справи, щодо даного ДТП їх не цікавлять. Розрахунок сум відшкодування зроблений відповідно до прожиткового мінімуму. Мотивація позову - стягнення шкоди з власника джерела підвищеної небезпеки. Звернув увагу, що Постановою Пленуму ВСС України роз'яснено, що закриття провадження у кримінальній справі, не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності. Щодо заперечення страхової компанії, то страховик зобов'язаний був переконатися, що це страховий випадок і виплатити страхове відшкодування. Страховій компанії позивачка добровільно надала всі необхідні документи, але жодних виплат страховою компанією не здійснено. Пояснив також, що розрахунки зроблені на момент подачі позову і збільшувати розмір позовних вимог позивачка не буде. Мотивацію в позові підтримує, та з урахуванням поданої заяви позивачки, про зміну позовних вимог, просить стягнути з страхової компанії по 50000 грн. 00 коп. на кожну дитину, від позовних вимог щодо стягнення відшкодування завданої шкоди з ОСОБА_3 відмовляється.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи це тим, що не вважає себе винним у скоєнні ДТП, хоча погоджується, що автомобіль належить йому, він був учасником цього ДТП, на момент скоєння ДТП перебував за кермом автомобіля, внаслідок ДТП загинув ОСОБА_7 і він не відмовляється допомогти позивачці. Після ДТП допоміг сім'ї померлого, дав 10000 грн. 00 коп. на похорон. Одного разу приїздив до дітей і привозив подарунки. Зазначив, що він працює водієм автомобілю "КАМАЗ" у ПСП "Злагода", їздить у відрядження. В сезон отримує заробітну плату 5-6 тисяч гривень, а якщо не сезон 2-3 тисячі гривень. Зазначив, що згідний на обговорення питання для врегулювання спору. Проти стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування не заперечує, так як його цивільно-правова відповідальність була застрахована.

Представник відповідача ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_4, подав до суду заперечення, в якому посилається на те, що в ході досудового слідства встановлено, що груба необережність ОСОБА_7 призвела до виникнення ДТП, а в діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину, передбачений ст.286 КК України. Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Водночас зазначає, що згідно ст.1200 ЦК України, відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого мають право непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого народжена після його смерті, проте позивачкою не доведено, що потерпілий утримував родину, та не виключено, що саме він був на утриманні родини. Також зазначив, що згідно ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідальність несуть страховики, отже належним відповідачем у даній справі має бути Страхова компанія "ПЗУ Україна". Виходячи з цього, у задоволенні позовних вимог позивачки до ОСОБА_3 просить відмовити. В судовому засіданні підтримав позицію відповідача і позицію, викладену в запереченні, та просить суд стягнути страхове відшкодування зі страхової компанії, та зняти арешт з автомобіля марки "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, накладений ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року та який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3

Представник відповідача ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" Антонюк А.О. подав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності і просить врахувати надані ним заперечення, в якому зазначив, що згідно п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. ПрАТ "СК ПЗУ Україна" погоджується сплатити за відшкодування моральної шкоди в сумі 16536,00 грн., яка ділиться на чотирьох родичів (дружина, двоє дітей та мама покійного). Щодо відшкодування матеріальної шкоди представник відповідача зазначив, що відповідно до ст.27 вищевказаного Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" погоджується на виплату на поховання в розмірі 5740 грн. Таким чином, представник відповідача визнав позов частково.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 16 грудня 2015 року, приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по проїзній частині вул.Млинівської, що в с.Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, зі сторони смт.Млинів у напрямку м.Рівне, і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є чоловіком відповідачки та батьком їхніх неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами, які наявні в матеріалах справи.

Автомобіль марки "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1, яким здійснено наїзд на ОСОБА_7, належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та згідно договору (полісу) АЕ 5477188 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, даний автомобіль був застрахований у ПАТ "Страховій компанії "ПЗУ Україна". Відповідно до даного полісу АЕ 5477188, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну життю та здоров'ю на одного потерпілого становить 100000 грн. 00 коп.

З метою отримання страхового відшкодування позивачка ОСОБА_1 зверталася до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування, однак жодного відшкодування ні вона, ні її діти не отримали.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик здійснює відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до цього закону, а саме:

- 27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди;

- 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку;

- 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами;

- 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Стаття 6 вказаного Закону передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч.ч.2 та 3 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Хоча на даний час кримінальне провадження за фактом даної ДТП знаходиться на стадії розслідування, так як постанова про закриття кримінального провадження скасована, і вироку суду про визнання ОСОБА_3 винним у даному ДТП немає, але сам відповідач не заперечує того факту, що автомобіль належить йому, він був за його кермом під час вказаної ДТП і здійснив наїзд на ОСОБА_7, який загинув, то суд вважає, що завдані позивачці збитки підлягають до відшкодування.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 відразу після ДТП надав позивачці допомогу в сумі 10000 гривень, під час розгляду справи сторони домовилися про добровільне врегулювання спору між ними, відповідач добровільно відшкодовує завдану шкоду і позивачка подала заяву про відмову від позовних вимог до ОСОБА_3, то суд окремою ухвалою закриває провадження у справі стосовно позовних вимог саме до відповідача ОСОБА_3

Однак, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, то із Страхової компанії ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3, як власника наземного транспортного засобу, відповідно до страхового полісу серії АЕ № 5477188, і ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю на одного потерпілого становить 100000 грн., враховуючи, що без батька залишилися двоє неповнолітніх дітей, смерть батька принесла позивачці і її дітям душевні страждання та вона змушена прикладати значних зусиль для організації як свого життя, так і життя своїх дітей, суд вважає, що стягненню підлягає страхове відшкодування в сумі 100000,00 грн., як передбачено у полісі, та дана сума має бути відшкодована на утримання двох дітей порівну по 50000 грн., тобто позовна вимога у цій частині підлягає до задоволення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в наявності є порушення права позивачки ОСОБА_1 та її дітей, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, позов є обґрунтованим і доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення, з урахуванням заяви про відмову від позовних вимог до відповідача ОСОБА_3

В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача ПАТ "СК "ПЗУ Україна" судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову.

Керуючись ст.ст.57, 59, 60, 84, 88, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.22, 979, 990, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) - задоволити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", що знаходиться за адресою: 04112, м.Київ, вул.Дегтярівська, № 62, на користь:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Рівненським РВ УМВС України у Рівненській області 17 лютого 2009 року, ІПН НОМЕР_2, страхове відшкодування в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок та страхове відшкодування в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, а разом в сумі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок;

- на рахунок 0295, МФО 833017, ЄДРПОУ одержувача 38012756, код доходів 22030001, Банк ГУДКСУ в Рівненській області, ЄДРПОУ суду 26406260 судовий збір в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.