Справа № 495/2689/17
З а о ч н е р і ш е н н я
30 серпня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.
при секретарі - Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу №487 ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним правочином,
Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу №487 ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним правочином.
Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засіданні не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома.
Третя особа у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявні її письмові пояснення (а.с. 42).
З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 03 березня 2009 року між ОСОБА_1 та її племінницею ОСОБА_2 був укладений договір дарування, згідно якого відповідач прийняла в дар 53/100 (пятдесят три сотих) частин житлового будинку, що знаходяться в місті Білгород-Дністровському, Одеської області, по вулиці Космонавтів № 22-а, на земельній ділянці розміром 553 кв.м.
Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 05.12.2008 року за реєстром № 3800, і зареєстрований Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське БТІ» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, 21.01.2009 року, реєстраційний номер 24561117, № запису 2779, в книзі № 20.
Позивач наголошує на тому, що фактично між сторонами існували відносини договору довічного утримання. Позивач мала на мені укласти саме договір довічного утримання. Позивач помилилася щодо правової природи правочину, який укладала з відповідачем.
Так, між сторонами існувала домовленість про те, що позивач передає відповідачу частку будинку, а остання буде здійснювати за ОСОБА_1 догляд.
Вказані доводи позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
У відповідності до ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, на підтвердження доводів позивача про те, що сторони мали намір укласти саме договір довічного утримання до суду були надані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили той, факт, що ОСОБА_1, знаходячись у тяжкому та безпорадному стані з огляду на проблеми зі здоров'ям, для отримання сторонньої допомоги та догляду домовилася з відповідачем ОСОБА_2 про те, що остання буде надавати позивачу довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги, натомість ОСОБА_1 передасть у власність ОСОБА_2 належні їй на праві власності 53/100 частини житлового будинку, що знаходяться в місті Білгород-Дністровському, Одеської області, по вулиці Космонавтів № 22-а.
Згідно із ч. 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Отже, відповідачкою презентувались одні умови за перехід права власності на житловий обєкт, а насправді договір містив зовсім інші, таким чином позивач неправильно сприймала фактичні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення.
Окрім вказаного, слід зазначити , що неспроможність адекватно та достеменно розуміти суть та правову природу укладеного спірного договору, підтверджується також довідкою Білгород-Дністровською ЦМЛ, з якою вбачається, що з 2001 року позивач знаходиться на медичному обліку з діагнозом «Рекуррентно депресивний розлад».
Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування (ч.2 ст.717 ЦК України).
Для визнання правочину удаваним відповідно до положень ст. 235 ЦК України позивачу необхідно надати докази, а суду - встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників правочину.
За змістом ст. 717 ЦК України вбачається, що договір, який встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
Статтею 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюється правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно- правових відносин, ніж ті, які передбачено правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо задля якоїсь цілі документально оформлюють один правочин, але між ними реально встановлюються інші правовідносини.
Відповідно до керівних роз'яснень п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.
До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.
Виходячи з аналізу вищезазначеного, є всі підстави вважати, що під договором дарування у взаємовідносинах із ОСОБА_2, сторони фактично приховали договір довічного утримання.
Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу №487 ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним правочином є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 203, 235, 717, ЦК України, ст.ст. 98, 99, 110, 120 ЗК України, ст.ст. 174, 213- 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу №487 ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним правочином задовольнити.
Визнати договір дарування частини житлового будинку, який був укладений 03 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 03.03.2009 року за реєстром № 487 - удаваним правочином, що на справді приховує вчинений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 березня 2003 року договір довічного утримання.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його увалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: