У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фермерського господарства «Джерело-Г» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_3, фермерського господарства «Зернятко Плюс» та реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна інспекція сільського господарства у Черкаській області, Тальнівська районна державна адміністрація Черкаської області, Держземагенство у Тальнівському районі Черкаської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання договорів оренди та суборенди недійсними, зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою фермерського господарства «Джерело-Г» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року фермерське господарство «Джерело-Г» (далі - ФГ «Джерело-Г») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 7 лютого 2011 року між Тальнівською районною державною адміністрацією та ФГ «Джерело-Г» укладений договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Лісівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області строком до 31 серпня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області.

26 жовтня 2011 року між Тальнівською районною державною адміністрацією та ФГ «Джерело-Г» укладено додаткову угоду № 663, відповідно до умов якої сторони погодили поновлення дії договору оренди з 1 вересня 2011 року по 31 серпня 2016 року.

У подальшому наказом Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 7 лютого 2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 44,3463 для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Лісівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Наказом Головного управління Держземагкнства у Черкаській області від 16 червня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 44,3463 га для введення фермерського господарства в адміністративних межах Лісівської сільської ради Тальнівського району Черкаської обалсті.

16 червня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_3 укладений договір оренди земельної ділянки строком на 20 років для ведення фермерського господарства, який 4 листопада 2014 року зареєстрований реєстраційною службою Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області.

5 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ФГ «Зернятко Плюс» укладений договір суборенди цієї ж земельної ділянки на 20 років.

Вважаючи, що договір оренди земельної ділянки та договір суборенди цієї ж земельної ділянки укладені з порушенням вимог земельного законодавства і створюють перешкоди ФГ «Джерело-Г» як належному землекористувачу у реалізації його права орендаря, ФГ «Джерело-Г» просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_3 16 червня 2014 року; договір суборенди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ФГ «Зернятко Плюс» 5 листопада 2014 року; просило зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення її державі та скасувати рішення про державну реєстрацію договору оренди, вчинену 4 листопада 2014 року.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 7 лютого 2011 року між Тальнівською районною державною адміністрацією та ФГ «Джерело-Г» укладений договір оренди земельної ділянки площею 78,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Лісівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області строком до 31 серпня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області.

26 жовтня 2011 року між Тальнівською районною державною адміністрацією та ФГ «Джерело-Г» укладено додаткову угоду № 663 до договору оренди, відповідно до умов якої сторони погодили поновлення дії договору оренди з 1 вересня 2011 року по 31 серпня 2016 року.

Пунктом 41 додаткової угоди передбачено, що цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Також судами встановлено, що додаткова угода від 26 жовтня 2011 року до договору оренди земельної ділянки від 7 лютого 2011 року зареєстрована не була.

Наказом Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 7 лютого 2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 44,3463 га для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Лісівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області і 16 червня 2014 року цей проект затверджено.

16 червня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_3 укладений договір оренди земельної ділянки строком на 20 років для ведення фермерського господарства, зареєстрований 4 листопада 2014 року реєстраційною службою Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області.

5 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ФГ «Зернятко Плюс» укладений договір суборенди цієї ж земельної ділянки строком на 20 років, зареєстрований 5 листопада 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 7571112.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею другою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України, договір оренди землінабуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що державну реєстрацію права оренди позивача у реєстраційній службі не здійснено, додаткова угода до договору оренди, укладена між Тальнівською районною державною адміністрацією та ФГ «Джерело-Г», не набрала чинності, внаслідок чого ФГ «Джерело-Г» не набуло прав орендаря за цією додатковою угодою, тому відсутні підстави вважати, що права фермерського господарства порушено у зв'язку з укладенням відповідачами спірних договорів оренди та суборенди землі, які зареєстровані у встановленому законодавством порядку й набули чинності.

Не встановивши наявність у позивача на момент звернення до суду будь-яких прав на земельну ділянку, що передана в оренду відповідачеві, в тому числі, права користування, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у позові.

Порушення цивільних процесуальних норм, на які посилається заявник, матеріалами справи не підтверджено і таких порушень, що призвели до неправильного вирішення позову, не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновки судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Джерело-Г» відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова