Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2017 Справа №607/5287/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л. М.

за участі секретаря судового засідання Гудими Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 24 квітня 2017 року предявила до суду позов до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2400 гривень щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 05 травня 2011 року вона (Гавришко) І. І. перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 В шлюбі 28 серпня 2011 року народився син ОСОБА_4 та 15 березня 2013 року народився син ОСОБА_5, які проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обовязок по утриманню неповнолітніх дітей, хоча зобовязаний це робити. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити, оскільки між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак від її представника ОСОБА_2 поступила заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду ,повторно, до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом установлено, що позивачка та відповідач із 05 травня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується актовим записом №3 Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області та 05 травня 2011 року Долинською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області видано свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №073296.

Від шлюбу сторін 28 серпня 2011 року народився син ОСОБА_4, що стверджується актовим записом №11 Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, якою 14 вересня 2011 року видане свідоцтво про народження серії 1-ИД №144209.

15 березня 2013 року у сторін народився син ОСОБА_5, що стверджується актовим записом №2 Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, якою 21 березня 2013 року видане свідоцтво про народження серії І-ИД №177139.

Як убачається із довідки №09-04/16/19 виданої 12 квітня 2017 року виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області, разом із позивачкою ОСОБА_1 за адресою: вул. Я. Дисевича, 118 у с. Слобідка Теребовлянського району Тернопільської області зареєстровані : син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом із тим, установлено, що позивачка ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживає без реєстрації у квартирі №64, що знаходиться по вул. Клима Савури, 11 в м. Тернопіль, на підставі договору оренди житлового приміщення укладеного 01 червня 2017 року між ОСОБА_6 (Орендодавцем) та ОСОБА_1 (Орендарем).

Згідно довідки №81 виданої 22 травня 2017 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом №17 Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є вихованцем Тернопільського дошкільного навчального закладу №17 Тернопільської міської ради Тернопільської області.

Як убачається із відповіді наданої Відділом обліку та моніторингу Відповідач інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Установлено, що неповнолітні діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю перебувають на утриманні матері позивачки ОСОБА_1

Натомість відповідач ОСОБА_3, будучи здоровою працездатною особою та маючи змогу, коштів на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надає.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Натомість позивачка у повному обсязі надає матеріальне утримання неповнолітнім дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і фактично одноособово несе батьківські обовязки обох сторін.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ч. 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно із ст. 182 Сімейного кодексу України, суд також при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом .

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи в сукупності вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2400 гривень, а саме по 1200 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної із дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають до стягнення витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст.4, 10, 60, 88, 212, 215, 223, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИІВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2400 гривень, а саме по 1200 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної із дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 640 гривень судового збору.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_7