Справа № 750/1796/17 Провадження № 22-ц/795/1764/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Жук М. І. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ЛАКІЗИ Г.П., ОНИЩЕНКО О.І.
при секретарі:Шапко В.М.
за участю:ОСОБА_12.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від спадкування, про встановлення факту прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2017 року відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від спадкування, про встановлення факту прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог:

- усунути ОСОБА_5 від права на спадкування 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1;

- встановити факт прийняття спадщини, яка складається з 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_4, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_6, а фактично є власністю ОСОБА_4 з 1990 року.

Заявник вважає рішення суду незаконною жорстокою несправедливістю, упередженим, з умисним підтриманням незаконних дій відповідача. За доводами заявника, при ухваленні рішення суд керувався нормами ЦК УРСР, який втратив чинність 16.01.2003 року.

Замахом на життя спадкодавця ОСОБА_6 заявник вважає те, що відповідач після підписання заповіту на її користь не надала жодної допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік та важку хворобу була у безпорадному стані. На думку заявника, жодних доказів про прийняття спадщини відповідач не надала, а тому на підставі ст.1297 ЦК України втратила право на спадок.

ОСОБА_4 наполягає на тому, що всі докази про прийняття спадщини вона надала (прописка, проживання, оплата квартири в повному обсязі, ремонт, оформлення субсидії на квартиру в повному обсязі)

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача - ОСОБА_7 просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі, оскільки рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_8, представника відповідача ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не подала до суду належні та допустимі докази про те, що відповідач вчиняла замах на життя спадкодавця ОСОБА_6 чи інших спадкоємців, або навмисно позбавила їх життя, а тому відсутні правові підстави для усунення відповідача від спадкування згідно ст.528 ЦК УРСР. Також суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову про визнання факту прийняття позивачем спадщини ОСОБА_9, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, оскільки відповідач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який не піддавався змінам.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд з наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.05.1999 року, виданого виконавчим комітетом Деснянської районної у місті Чернігові ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є співвласниками по 1/2 частині квартири по АДРЕСА_1.

03.06.1999 року ОСОБА_6 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробила нотаріально посвідчене розпорядження: належну їй частину вказаної квартири заповіла ОСОБА_5 (попереднє прізвище відповідача). Вказаний заповіт не скасовувся і не змінювався згідно повідомлення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Солодовник С.О. (його номер у Спадковому реєстрі - 1298603).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6

09.08.2000 року відповідач звернулася до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але по причині цивільного спору між сторонами нею відповідне свідоцтво не отримано.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення від спадкування та встановлення факту прийняття спадщини, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6, після чого відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1 і позивач фактично прийняла спадщину, що підтверджується довідками КП «ЖЕК-13» №№ 3555, 4840, квитанціями про сплату комунальних послуг, довідкою про надану субсидію, паспортом власника квартири, повторно виданим свідоцтвом про право власності на житло, чеками оплати за ремонт квартири. У встановлений законом строк позивач не змогла звернутися до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї необхідних документів, які вкрала ОСОБА_5, подавши їх таємно до нотаріальної контори.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, правильним є висновок суду першої інстанцій, що вони регулюються нормами ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя (ч.1 ст. 528 ЦК УРСР року).

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 про усунення ОСОБА_5 від права на спадкування 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 суд першої інстанції дійшов вірного та ґрунтовного висновку про недоведеність вимог, які б підтверджували, що ОСОБА_5 навмисно позбавила життя спадкодавця ОСОБА_6 або зробила замах на її життя, а тому підстави для застосування ст.528 ЦК УРСР року відсутні.

Норми ст.528 ЦК УРСР не передбачають такої підстави усунення від права на спадкування за заповітом, як ненадання відповідачем після підписання заповіту на її користь жодної допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік та важку хворобу була у безпорадному стані.

Відповідно до ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно із ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках (ч.1 ст.554 ЦК УРСР).

Згідно зі ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, яка за життя склала заповіт на ім'я ОСОБА_5 09 серпня 2000 року відповідач звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тобто вчинила дії, передбачені ст.549 ЦК УРСР.

Відтак, є хибним твердження заявника про те, що відповідач не надала жодних доказів про прийняття спадщини.

Позивач є спадкоємцем за законом і у разі відсутності заповіту мала би право на спадкування на частку, яка належала при спадкоємстві за законом її померлій матері, однак померла ОСОБА_6 склала заповіт, чим обмежила права позивача на спадкування. До того ж, позивачка на день відкриття спадщини не мала права на обов»язкову частку, оскільки 2 група інвалідності встановлена їй вперше у 2017 році, а у 2000 році їй виповнилося 52 роки і вона не була непрацездатною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що реальною причиною звернення до суду є інвалідність, неможливість виходити за межі квартири та повна відсутність допомоги і співчуття з боку відповідачки.

Оскільки відповідач є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлої ОСОБА_6, то є вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про встановлення факту прийняття ОСОБА_4 спадщини, яка складається з 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_6

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: