Справа №471/204/17-ц 31.08.2017 31.08.2017 31.08.2017
Провадження №22-ц/784/1880/17
Справа № 471/204/17-ц
Провадження № 22ц/784/1880/17
Головуючий у І інстанції Скарницька І.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.,

Суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Шагай О.А.

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальної Установи "Братський районний центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти" Братської районної ради Миколаївської області на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунальної Установи "Братський районний центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти" Братської районної ради Миколаївської області, Відділу освіти, молоді та спорту Братської районної державної адміністрації, третя особа: Братська районна рада Миколаївської області, про визнання наказу незаконним та виплати заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до КУ «Братського районного центу фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти" Братської районної ради Миколаївської області, Відділу освіти, молоді та спорту Братської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання дій неправомірними та скасування наказу, виплату заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначав, що наказом № 2-к від 31 грудня 2013 року він був призначений на посаду інженера-електрика господарської групи КП "Братського районного центу фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти" Братської районної ради Миколаївської області. Наказом № 04-о від 3 березня 2015 року на підставі ч. 3 ст. 32 КЗпП України його було попереджено про встановлення неповного робочого дня з 4 травня 2015 року, з даним наказом він був ознайомлений під підпис. Наказом № 32-к від 30 квітня 2015 року йому було встановлено режим робочого часу 4 години на день з оплатою праці у розмірі 0,5 посадового окладу з 4 травня 2015 року. З даним наказом його ознайомлено не було. Вважає, що наказ про встановлення йому неповного робочого часу підлягає скасуванню, оскільки ніяких змін в організації роботи установи не відбувалося, з наказом він не був ознайомлений. Внаслідок порушення законодавства про працю він за період з 04.05.2015 року по 19.11.2015 року (час звільнення з роботи) недоотримав заробітну плату в розмірі 4520 грн. Просив визнати наказ № 32-к від 30 квітня 2015 року протиправним та скасувати його, стягнути недоотриману заробітну плату в розмірі 4520 грн. (а.с. 1-2).

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ № 32-к від 30 квітня 2015 року щодо встановлення режиму неповного робочого часу ОСОБА_2, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 недоплачену заробітну плату відповідно до посадового окладу з 4 травня 2015 року по 19 листопада 2015 року в розмірі 4384 гривні 54 копійки. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 119-120).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення по справі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову (а.с. 123-126).

В судове засідання апеляційного суду відповідачі, належно повідомлені про розгляд справи, не зявились.

Позивач просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового рішення з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом № 2-к від 31 грудня 2013 року ОСОБА_2 було призначено на посаду інженера-електрика господарської групи КУ "Братський районний центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти" Братської районної ради Миколаївської області.

Наказом № 04-о від 3 березня 2015 року у зв'язку зі зменшенням фінансування заробітного фонду, з метою підвищення ефективності і оптимізації управління комунальною установою ОСОБА_2 було попереджено про встановлення неповного робочого дня з 4 травня 2015 року, а саме 4 години на день, з оплатою 0,5 посадового окладу. З даним наказом ОСОБА_2 був ознайомлений 3 березня 2015 року.

Наказом № 32-к від 30 квітня 2015 року ОСОБА_2 встановлено режим неповного робочого часу (4 години на день) з оплатою праці у розмірі 0,5 посадового окладу з 4 травня 2015 року. З даним наказом ОСОБА_2 ознайомлений не був.

Наказом № 84-к від 18 листопада 2015 року ОСОБА_2 було звільнено за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що строк звернення до суду пропущено позивачем з поважних причин, істотних змін в організації виробництва і праці в установі у 2015 році не відбулося, позивач не погодився з встановленням йому режиму неповного робочого часу.

Але з висновками суду в повній мірі погодитись не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни (ст. 103 КЗпП).

Згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.92 N 9 встановлено, що продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізація робочих місць, уведення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо).

Отже, у разі змін в організації виробництва і праці власник може змінювати істотні умови праці, а саме: системи та розміри оплати праці, пільги, змінювати режим роботи, встановлювати або скасовувати неповний робочий час, суміщення професій, змінювати розряди і найменування посад тощо (частина третя ст. 32 КЗпП України), попередивши працівника не пізніше ніж за два місяці.

Таким чином, при розгляді спорів зазначеної категорії слід встановити, серед іншого, чи мали місце зміни в організації виробництва і праці.

З наказу № 04-о від 3 березня 2015 року вбачається, що у зв'язку зі зменшенням фінансування заробітного фонду з травня 2015 року позивачу буде встановлено неповний робочий день 4 години з оплатою праці у розмірі 0,5 посадового окладу (а.с.7), про було попереджено позивача.

Суд першої інстанції з урахуванням наданих сторонами доказів прийшов до вірного висновку про те, що зміни в організації виробництва і праці у відповідача не відбулися. Належних та допустимих доказів того, що з травня 2015 року зменшилось фінансування заробітного фонду, відповідачем не надано.

З урахуванням наведеного висновки суду щодо того, що наказ № 32-к від 30 квітня 2015 року про встановлення ОСОБА_2П режиму неповного робочого часу (4 години на день) з оплатою праці у розмірі 0,5 посадового окладу з 4 травня 2015 року є протиправним, відповідають обставинам справи та вимогам норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим судом не виконано вимоги ст. 233, 234 КЗпП України, відповідно до яких працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки . У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.92 N 9).

Зі справи вбачається, що позивачем не заявлялись вимоги про визнання поважними строку звернення до суду та поновлення його у звязку з оспорюванням наказу № 32-к від 30 квітня 2015 року. Судом першої інстанції позов розглянуто в межах заявлених вимог, питання про поновлення пропущеного строку не вирішувалось.

Висновки суду про визнання поважними причини пропуску тримісячного строку звернення до суду є необґрунтованими, оскільки про порушення свого права позивач дізнався у червні 2015 року, звернувся до суду з позовом в порядку КАС України у жовтні 2016 року, тобто більше ніж через один рік. Звернення позивача до інших органів протягом червня-жовтня 2015 року не можна визнати поважною причиною.

Таким чином в позові про визнання протиправним та скасування наказу № 32-к від 30 квітня 2015 року слід відмовити з підстав пропуску строку звернення до суду.

Висновки суду щодо задоволення позову про стягнення недоотриманої заробітної плати в сумі 4384,54 грн. як різниці окладу між ставкою та 0,5 ставкою інженера по енергетиці не відповідають вимогам норм матеріального права .

Відповідно до частини першої статті 1 Закону "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Зі справи вбачається, що позивач з квітня 2015 року по день звільнення 19.11.2015 року працював на умовах неповного робочого часу. Оплата праці у вказаний період йому проводилась як то передбачено ст. 56 КЗпП України пропорціонально відпрацьованому часу. Пояснення позивача, що в деякі дні він фактично працював більше ніж 4 години, належними доказами не підтверджені.

В п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Таким чином, передбачених законом підстав для зобовязання відповідача сплатити позивачу не нараховану та недоотриману ним заробітну плату, немає. Тому в задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити за безпідставністю.

Оскільки рішення суду не відповідає обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права відповідно до вимог п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Комунальної Установи "Братський районний центр фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти" Братської районної ради Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді