Справа № 2-о-80/2006 Провадження № 22-ц/772/2222/2017Головуючий в суді першої інстанції Ковчежнюк В. М.
Категорія 69Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.,

з участю секретаря судових засідань Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 червня 2006 року у справі за заявою засновника і власника приватного орендного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Колос" ОСОБА_5 про встановлення факту законного набуття права приватної власності на майно і тварини, -

встановила:

У червні 2006 року засновник і власник ПОП "Сільськогосподарське підприємство "Колос" ОСОБА_5 звернувся в районний суд із заявою про встановлення факту законного набуття права приватної власності на майно і тварини, в обґрунтування якої посилався на те, що в зв'язку з реорганізацією КСП "Колос" було утворено ПОП "Сільськогосподарське підприємство "Колос" і за договором доручення на виплату заробітної плати від 31.01.2000 року ліквідаційною комісією в особі голови Кушнір А.П. було передано ПОП "Сільськогосподарське підприємство "Колос" майно і тварини на загальну суму 311500 грн. 27 коп.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 червня 2006 року заяву задоволено. Встановлено факт законного набуття ПОП "Сільськогосподарське підприємство "Колос" с. Куна Гайсинського району, засновником, власником та директором якого є ОСОБА_5, права приватної власності на таке майно і тварини:

зерноочисна машина вартістю 1615,00 гривень;

плуг ПЛН 4-35 вартістю 2343,20 грн.;

культиватор УСМК-5,4 вартістю 395,90 грн.;

коток ЗККШ - 6 вартістю 159,30 грн.;

розкидач ПРП-10 вартістю 1315,57 грн.;

оприскувач ОП -2000 вартістю 2341,93 грн.;

культиватор КПС-4 вартістю 2894,20 грн.;

телятник з добудовою загальною площею 1665,80 кв. м. в с.Крутогорб вартістю 28493,12 грн., що складається з таких приміщень: телятника площею 1445,90 кв. м., тамбура - 10,90 кв. м., тамбура - 5,50 кв. м., комори - 10,60 кв. м., комори - 7,40 кв. м., кімнати для миття бідонів -7 кв. м., кімнати чистих бідонів - 14,10 кв. м., лабораторії - 18,60 кв. м., коридору - 16,90 кв. м., кімнати для прийому їжі - 32,40 кв. м., кімнати відпочинку - 34,00 кв. м., кімнати зав. фермою - 12,00 кв. м., тамбура - 5,5 кв. м., комори - 4,00 кв. м., комори - 3,80 кв. м., тамбура - 8,20 кв. м., тамбура - 8,40 кв. м., комори - 9,90 кв. м., тамбура - 10,70 кв. м.;

пташник загальною площею 1133,20 кв. м. в АДРЕСА_1 вартістю 41591,97 грн., що складається з приміщень: пташника площею 518 кв. м., пташника - 528 кв. м., тамбура - 63,40 кв. м., котельні - 23,00 кв. м.;

адмінбудівля з дизблоком загальною площею 1118,30 кв. м. в АДРЕСА_2 вартістю 123289,95 грн., що складається з приміщень: гараж площею 75,60 кв. м., кімната водіїв - 54,50 кв. м., комора непальних матеріалів- 11,00 кв. м., тамбур - 2,50 кв. м., коридор -18,50 кв. м., сходова клітка - 13,7 кв. м., сауна - 15,70 кв. м., дві кімнати приїжджих - по 10,70 кв. м. кожна, санвузол - 2,2 кв. м., кімната приїжджих -16,00 кв. м., каса - 10,80 кв. м., котельня - 85,80 кв. м., трансформаторна - 5,5 кв. м., комора - 1,8 кв. м., сходова площадка - 15,60 кв. м., тамбур - 3,3 кв. м., пекарня - 35,7 кв. м., фойє - 30,80 кв. м., їдальня - 49,50 кв. м., обідній зал- 17,90 кв. м., тамбур -3,70 кв. м., обідній зал - 10,50 кв. м., кухня - 42,50 кв. м., тамбур -13,6 кв. м., коридор - 5,90 кв. м., санвузол - 2,40 кв. м., комора - 3,80 кв. м., комора - 4,20 кв. м., коридор - 15,30 кв. м., кімната відпочинку - 6,90 кв. м., комора - 8,30 кв. м., комора - 2,50 кв. м., комора - 2,50 кв. м., кімната для холодил. - 14,10 кв. м., ванна кімната - 1,90 кв. м., роздягальня - 5,50 кв. м., тамбур - 4,80 кв. м. - загальна площа першого поверху - 635,60 кв. м.; сходова клітка - 13,50 кв. м., тамбур - 1,80 кв. м., сауна - 14,80 кв. м., роздягальня - 3,70 кв. м., вітальня - 15,50 кв. м., санвузол - 0,9 кв. м., санвузол - 1,20 кв. м., коридор - 9,20 кв. м., гардеробна - 6,90 кв. м., душова - 11,20 кв. м., кімната для приїжджих - 30,30 кв. м., парилка - 13,30 кв. м., комора - 2,20 кв. м., диспетчерська -12,10 кв. м., кабінет - 30,70 кв. м., сходова клітка - 15,60 кв. м., вітальня - 33,50 кв. м., приймальня - 11,50 кв. м., кабінет 22,20 кв. м., зал засідань - 50,5 кв. м., кабінет зоотехніка - 17,40 кв. м., бухгалтерія - 35,70 кв. м., кабінет ветлікаря -14,80 кв. м., архів - 19,10 кв. м., коридор - 41,00 кв. м., архів - 11,50 кв. м., кабінет - 10,40 кв. м., плановий відділ - 10,40 кв. м., кабінет головного бухгалтера - 10,70 кв. м., відділ кадрів 11,10 кв. м. - загальна площа другого поверху - 482,70 кв. м.;

магазин загальною площею 55,60 кв. м. в АДРЕСА_3 вартістю 3846,85 грн., що складається з приміщень: магазин площею 25,80 кв. м., магазин -29,70 кв. м.;

газова комора площею 62,60 кв. м. в АДРЕСА_4 вартістю 1599,81 грн., що складається з приміщень: коридору 5,00 кв. м., комори - 23,85 кв. м., роздягальні - 3,50 кв. м., комора -3,15 кв. м., кімната відпочинку -10,00 кв. м., комора -2,80 кв. м., коридор - 2,90 кв.м., тамбур- 1,90 кв. м. ,операторська - 9,50 кв. м.;

корови 22 голови вартістю 40788,80 грн., - для подальшої реєстрації власності.

Відповідно до частини 1 статті 292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Не погодившись із вказаним рішенням, апелянти ОСОБА_3, ОСОБА_4, які не брали участі у справі, проте обґрунтували вирішення судом питання про їх права і обов'язки, подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просили рішення скасувати та ухвали, а заяву залишити без розгляду.

В судовому засіданні представник апелянтів - ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Представники заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 проти вимога апеляційної скарги заперечували стверджуючи про те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прав і охоронюваних законом інтересів апелянтів не порушує, а ними, крім того, пропущено строк на апеляційне оскарження й відсутні підстави для його поновлення.

Представник заінтересованої особи - КП «Гайсинське МБТІ», повідомленого в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явився, що відповідно до частини 2 статті 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта і заявника, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що право приватної власності ПОП "Сільськогосподарське підприємство "Колос" на зазначене в заяві майно і тварини набуте законним шляхом, однак не може бути зареєстроване (нерухомість), то задля забезпечення законної реєстрації його права власності факт про який просить заявник підлягає встановленню рішенням суду.

При цьому суд послався на наявність в матеріалах справи договору від 05 квітня 2000 року доручення Ліквідаційної комісії в особі голови комісії Кушніра А.П. Приватному орендному підприємству «Сільськогосподарському підприємству «Колос» в особі директора ОСОБА_5 на виплату заробітної плати, заборгованої колишнім КСП "Колос" своїм працівникам(а.с.45).

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися, так як суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, які мають значення для справи, проте не були доведеними, а це призвело до порушення і неправильного застосування норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В окремому провадженні об'єктом судового захисту виступає охоронюваний законом інтерес, тобто у цьому виді провадження встановлюються обставини, від яких у конкретної особи може виникнути, змінитися або припинитися певне суб'єктивне право, іншими словами - юридичні факти.

Отже окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Кожна із категорій справ окремого провадження має певні особливості, але для них характерні спільні ознаки, зокрема: у порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне;мета судового розгляду - встановлення наявності або відсутності факту;факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення;факт повинен мати безспірний характер; закон у більшості випадків точно встановлює коло осіб, які можуть порушити справу (статті 237, 260, 269, 274 ЦПК);справи окремого провадження розглядаються судом за участю заявника, заінтересованих осіб або організацій.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певною нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, а не факти виникнення певного майнового права, і тільки якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з частинами 1-2, 6 статті 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Із заяви ОСОБА_5 вбачається, що встановлення факту законного набуття ПОП «Сільськогосподарське підприємство «Колос» права власності на вищевказане майно є те, що на нього відсутні правовстановлюючі документи, а це в свою чергу створює перешкоди в здійсненні підприємством законного права розпоряджатися майном. При цьому пункт 10 Додатку 1 до п. 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 18.02.2002 року за №157/6445, нібито передбачає в якості такого правовстановлюючого документа рішення суду про встановлення факту набуття права власності на об'єкти нерухомого майна.

Натомість зазначений пункт Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна передбачав серед інших в якості правовстановлювальних документів рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, а не рішення про встановлення факту його набуття.

Такий спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів як визнання права передбачений пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України, а один із способів захисту права власності - визнання права власності, - статтею 392 цього Кодексу, відповідно до якої власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Отже актами цивільного законодавства, а також процесуальним законом не передбачено такого способу захисту цивільних прав як «встановлення факту законного набуття права власності на майно», а визнання права власності на майно здійснюється судом за позовом власника, що пред'являється до особи (осіб), які оспорюють або не визнають це право.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянувши в порядку окремого провадження справу, яку належить розглядати в порядку позовного провадження, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення і залишення заяви без розгляду.

При цьому, в порушення вимог статті 214 ЦПК України суд першої інстанції належним чином не з'ясував належним чином, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, не запропонував заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень, обмежившись лише з'ясуванням позиції заявника та представника Гайсинського міжрайонного бюро технічної інвентаризації, яке залучено заявником як заінтересована особа.

Разом з цим, із представлених апелянтами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 документів вбачається, що вони є власниками майнових паїв члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів) КСП "Колос", якими визначено розмір майна пайового фонду підприємства у грошовому еквіваленті кожного із скаржників.

Колегія суддів відкидає посилання представників заявника на те, що відповідні особи не можуть бути апелянтами, оскільки майно, про яке йдеться в заяві, не має жодного відношення до пайового фонду і рішення суду першої інстанції не порушує їх права та охоронювані законом інтереси.

Як вже зазначалося вище, питання про належність особі майна на праві власності (визнання права власності) вирішується в порядку позовного провадження шляхом пред'явлення власником майна позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Водночас за змістом Договору доручення на виплату заробітної плати, на який заявник посилався як на підставу своїх вимог, очолюване ним підприємство як повірений зобов'язувалося виконати зобов'язання щодо реалізації майна для погашення заборгованості по заробітній платі, аліментах, та оплаті праці голові профспілкової організації колишніх членів КСП, згідно списків на 22 аркушах, які є невід'ємною частиною даного договору, а саме: реалізувати майно пропорційно розділивши кошти на зарплату, аліменти, оплату праці голови профкому; майно, що залишилося нереалізованим віддати пропорційно заборгованості по оплаті праці, аліментах, та оплаті праці голови профкому; прозвітувати перед комісією бувших членів КСП згідно списків на 22 аркушах, які є невід'ємною частиною договору, про реалізацію майна на погашення зобов'язань або нерозподілене майно розподілити пропорційно спискам.

За виконання Повіреним доручення передбачене отримання ним винагороди в розмірі 0,3% від суми та за рахунок реалізованого майна після проведення повних розрахунків, а не набуття ним права власності на це майно.

Апелянти ОСОБА_4 і ОСОБА_3 зазначені в Списках працюючих та заборгованість по заробітній платі перед ними, що закладена в ліквідаційний баланс для погашення колишнім членам КСП «Колос» (а. с. 50, 58), отже вони не лише є співвласниками майнового паю колишнього КСП «Колос», а й були вигодонабувачами (третіми особами, на користь яких укладено договір) за ним.

Отже оскаржуваним рішенням суду вирішено також питання про їх права і обов'язки, що відповідно до частини 1 статті 292 надає цим особам право апеляційного оскарження.

Про існування оскаржуваного рішення апелянти дізналися 01 червня 2016 року з листа голови Гайсинської районної ради, до якого було додано його копію. З апеляційною скаргою на рішення апелянти звернулися вже 03.06.2016 року тобто в межах встановленого законом десятиденного строку.

Заявником не доведено, що апелянти дізналися, чи могли дізнатися про існування зазначеного рішення, чи отримати копію його тексту раніше.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року скасовано ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 04 липня 2016 року в даній справі, а справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, а не для вирішення питання про відкриття провадження у ній. Ухвала судді апеляційного суду від 13 червня 2016 року про від криття апеляційного провадження в справі не скасовувалася.

Відповідно до частини 1 статті 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Керуючись статтями 234, 235, 304, 307, 310, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 червня 2006 року скасувати, а заяву засновника і власника приватного орендного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Колос" ОСОБА_5 про встановлення факту законного набуття права приватної власності на майно і тварини - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_5 його право звернутися до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.

Судді: /підпис/ Міхасішин І.В.

/підпис/ Войтко Ю.Б.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.