УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкова М.А. розглянувши клопотання Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017 р. представник ВЧ НОМЕР_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Одночасно з позовною заявою позивачем заявлено вимоги про відстрочення сплати судові витрати.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що на теперішній час Військова Частина є державною установою та не має коштів на рахунках для сплати судового збору.
Перевіривши доводи клопотання та їх обґрунтованість доказами, підстав для задоволення клопотання не вбачається, виходячи з наступного.
Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує, зокрема, компенсаційну і превентивну функцію, які полягають у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії, а також попереджає необґрунтовані звернення до судів, забезпечує виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків.
Європейський суд з прав людини у рішенні по "Справа "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland)" від 19.06.2001 року окремо наголосив, що характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено і в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.
Проте Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).
Таким чином, "право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення помірного судового збору.
Законодавством України зазначене правове положення знайшло своє відображення в ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану юридичної чи фізичної особи.
Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, тобто, під поняттям "майновий стан" розуміється сукупність належних особі майнових прав та обов`язків.
Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.
Жодних документів, що підтверджують твердження представника позивача про відсутність коштів для сплати судового збору на рахунках військової частини доказами не підтверджено.
Також 03 серпня 2014 року набрав чинності Закон України від 31 липня 2014 року № 1621 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів", яким, зокрема, тимчасово встановлено військовий збір.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами позивача щодо можливості звернення до суду та інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ.
Пунктами 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, вишиковується послідовність виплат, які підпадають під військовий збір, а саме: Об`єктом оподаткування збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.
За таких обставин, враховуючи цільове фінансування державою військової сфери, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про відстрочення сплати судового збору.
Керуючись Законом України «Про судовий збір»,ст.82, 294 ЦПК України, суддя-
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання представника Військової Частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.
Ухвала не оскаржується.
Суддя Голубкова М.А.