ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6565/17
провадження № 4-с/753/211/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за скаргою на дії та постанову Головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпака Олександра Івановича, яка підписана ОСОБА_3, в якому скаржником вказано Публічне акціонерне товариство «Родовід банк», боржник - ОСОБА_4,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року): суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), в тому числі: не надано належного документу на підтвердження повноважень ОСОБА_3 щодо підписання вказаної скарги, передбаченого ст.42 ЦПК України; не вказано номеру засобу зв"язку ПАТ «Родовід банк»; не надано додатків до скарги у виді її копії з копіями доданих документів для всіх учасників процесу.

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

На виконання вищевказаних вимог до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 «Щодо усунення недоліків у скарзі…», проте лише в одному примірнику, тобто до вказаної заяви ОСОБА_3 «Щодо усунення недоліків у скарзі…» не було долучено її копій відповідно до кількості вищевказаних учасників справи - всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (які у повному обсязі кореспондуються з вимогами ч.1 ст.177 ЦПК України). Так, щодо ненадання вказаних копій то заявником не враховано, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (для всіх учасників справи).

Крім того, ОСОБА_3 - як особа яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, посилаючись на наявність копії довіреності, звернувся з вказаною заявою в порядку цивільного судочинства, передбаченого для розгляду вказаної скарги, який не відноситься до позовного провадження, на яке фактично міститься посилання щодо кожного випадку визначення переліку критеріїв, за якими визначаються малозначні справи.

Отже, з положень ч.2 ст.60 ЦПК України вбачається, що особа яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність може бути представником в цивільному судочинстві лише під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також у малозначних спорах, до яких вказана справа не відноситься, враховуючи положення ст.19 ЦПК України.

При цьому, за загальним правилом, встановленим ч.1 ст.60 ЦПК України - представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, враховуючи також, що заявник намагався усунути вказані недоліки, вважаю, що скаргу належить знову залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху скаргу, яка підписана ОСОБА_3, в якому скаржником вказано Публічне акціонерне товариство «Родовід банк», боржник - ОСОБА_4 з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Якщо у встановлений строк зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: