АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 760/3063/14-ц Головуючий в 1 інстанції - Лазаренко В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8588/2017 Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Дука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного територіального управління юстиції в м. Києві про зміну порядку користування земельною ділянкою, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0,1 га, кадастровий № НОМЕР_1.

01.03.2017 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову. В заяві посилався на те, що наявність вжитого заходу у вигляді арешту земельної ділянки обмежує законні права та інтереси відповідача ОСОБА_2 Враховуючи тривалий час розгляду справи, дії позивачів за первісним позовом, які свідчать про їх небажання вирішити справу по суті, вважає, що підстави для забезпечення позову на даний час відпали.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.06.2017 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

В скарзі посилався на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Характер вимог позивача має надуманий, уявний характер та направлений на створення перешкод для відповідача користуватися своїм правом приватної власності на земельну ділянку. При цьому, розгляд даного провадження триває з серпня 2012 року, тобто близько 7 років, з вини позивача позов, якого забезпечений. Крім того, судом не враховано , що Апеляційний суд м. Києва своїм рішенням від 07.10.2015 року повністю відмовив позивачам у задоволенні їх позовних вимог. Таким чином, з урахуванням вимог ч.6 ст.154 ЦПК України чинність заходу забезпечення позову у вигляді арешту припинилася 07.10.2015 року «автоматично». Незважаючи на ту обставину, що ухвалою ВССУ від 16.03.2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва скасовано, а справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції, чинність арешту не могла бути відновлена з цих підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 доводи скарги підтримав в повному обсязі.

Позивач доводи скарги заперечувала.

Представник ГУ Держгеокадастру у м. Києві вважав, що скарга має бути вирішена на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення вищенаведених осіб, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.02.2014 року судом винесено ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0,1 га, кадастровий № НОМЕР_1.

Вказана цивільна справа була предметом розгляду судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

16.03.2016 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасоване рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.02.2015 та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 07.10.2015, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Тобто, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали розгляд даної справи не завершено.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову виходив з того, що остаточного рішення в даній справі немає, земельна ділянка є предметом спору, а тому потреба в забезпеченні позову не відпала.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Так з матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду вказаної справи, є земельна ділянка АДРЕСА_1, площею 0,1 га, кадастровий № НОМЕР_1.

Відповідно до заяви про зміну предмету позову від 07.09.2016, заявлено вимогу про скасування свідоцтва про право власності, видане на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0, 1 га, кадастровий № НОМЕР_1, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку та скасування державної реєстрації цього права в Державному земельному кадастрі.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову, може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення таких вимог.

Доводи апеляційної скарги, про те, що характер вимог позивача має надуманий, уявний характер та направлений на створення перешкод для відповідача користуватися своїм правом приватної власності на земельну ділянку, а розгляд справи триває з серпня 2012 року, з вини позивачів на правильність постановленої ухвали не впливає.

Оскільки на даний час розгляд справи не завершено, доказів того, що потреба в забороні відчуження відпала суду надано не було, суд правомірно відмовив в задоволенні заяви, так як не встановив, обставин , передбачених ст.154 ЦПК України, які могли б бути підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Посилання в скарзі на те, що Апеляційний суд м. Києва рішенням від 07.10.2015 року повністю відмовив у задоволенні позову, колегія не приймає, так як вказане рішення скасовано в касаційному порядку.

Доводи про те, що дія заходів забезпечення позову припинилась в 2015 році, після набрання законної сили рішенням апеляційного суду не ґрунтуються на законі, так як апеляційний суд не вирішував питання скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: