Справа №490/3035/17 14.09.2017 14.09.2017 14.09.2017
Справа № 490/3035/17 Головуючий першої інстанції Гуденко О.А.
Провадження № 22ц/784/2027/17 Доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участю: боржника - ОСОБА_2,

його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 квітня 2017 року постановлену за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - ДВС) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

6 квітня 2017 року ДВС звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2

Свої вимоги заявник мотивував тим, що у ДВС на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 51708136 з примусового виконання виконавчого напису № 3853, виданого 24 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) в розмірі 7 883 642 грн. 24 коп.

Незважаючи на вжиті заходи з боку ДВС щодо примусового виконання рішення, станом на 6 квітня 2017 року виконавчий напис не виконаний, у зв'язку з чим ДВС просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 квітня 2017 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1 до виконання своїх зобов'язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого напису № 38536 від 24 липня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу у сумі 7 883 642 грн. 24 коп. (а.с. 4).

Постановою державного виконавця від 21 липня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3853 (а.с. 5-6).

Копії даної постанови надіслані сторонам виконавчого провадження (а.с. 7) та отримана ОСОБА_2 18 серпня 2016 року (а.с. 8).

Згідно відповіді податкової служби України від 22 липня 2016 року на ім'я боржника ОСОБА_2 відкриті рахунки у банківських установах (а.с. 9).

28 липня 2016 року держаним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 10).

Проте, згідно відповідей з банківських установ від 5 серпня 2016 року та від 8 серпня 2016 року вільні кошти для виконання вищевказаної постанови відсутні (а.с. 12, 13).

Відповідно до результатів пошуку по БД "Автомобіль" від 8 вересня 2016 року за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою, що вказана у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

23 листопада 2016 року державним виконавцем, на адресу боржника - ОСОБА_2 направлено вимогу щодо забезпечення безперешкодного доступу до житла боржника, надання пояснення з приводу невиконання рішення, надання інформації про майно та доходи, а також необхідність повідомлення про місцезнаходження заставленого майна у строк до 1 грудня 2016 року (а.с. 17).

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 вимогу отримав 28 листопада 2016 року (а.с. 18).

Відповідно до акта державного виконавця від 1 грудня 2016 року, боржник - ОСОБА_2 вимогу від 23 листопада 2016 року не виконав, причин не виконання не повідомив.

8 грудня 2016 року складено акт державного виконавця про те, що за адресою: АДРЕСА_2, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення (а.с. 20).

Неодноразово державним виконавцем здійснено виходи за адресою боржника, при яких встановлено, що боржника фактично не виявлено.

За інформацією ГЦОСІ Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 протягом 2013-2016 років неодноразово перетинав державний кордон України (а.с. 21).

Згідно ст. 377-1 ЦПК України судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду особи за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів за поданням державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 122 ЦПК України на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом суддя відкриває провадження у цивільній справі (а у випадках, передбачених законом, відмовляє у відкритті провадження), про що постановляє відповідну ухвалу. Зазначена норма закону є обов'язковою і при розгляді справ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Звернення до суду із заявою і відкриття провадження у справі суддею тягне за собою виникнення цивільного процесу з конкретним складом його учасників. Кожний учасник процесу посідає своє, визначене йому законом процесуальне становище і може користуватися наданими йому правами і нести процесуальні обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що судом було розглянуто подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без постановлення ухвали щодо відкриття провадження у справі та призначення подання до розгляду в судовому засіданні.

Таке процесуальне порушення є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, що тягне за собою скасування судового рішення.

За такого, доводи скарги щодо порушення судом норм процесуального законодавства заслуговують на увагу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що зазначена ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що при новому розгляді подання суду першої інстанції необхідно перевірити доводи боржника про оспорювання в суді виконавчого напису нотаріуса № 3853, виданого 24 липня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 квітня 2017 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

Т.Б. Кушнірова