Справа №204/3090/17
Провадження №2/204/1203/17
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення достроково солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у сумі 3464826,97 грн. та судових витрат у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 04 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Орджонікідзевського відділення №7717 ВАТ «Ощадбанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №671, згідно з умовами якого Банк надав останній кредит у сумі 1111000 грн. зі сплатою 15,5% річних, з терміном остаточного погашення 04 жовтня 2017 року. В забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 06 листопада 2009 року №671-1п. У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. Таким чином, станом на 05 травня 2017 року виникла заборгованість у сумі 3464826,97 грн., у звязку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, надав суду письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, та заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності та розглянути справу у його відсутності. В обґрунтування заперечень вказує, що з метою забезпечення виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, 05 жовтня 2017 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 і ОСОБА_4 був укладений Договір іпотеки №671-іф, за яким відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з метою виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, передали у іпотек до Банку належне їм нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (приміщення ІІІ), загальною площею 75,1 м?, що розташоване за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.46. З урахуванням того, що станом на 16 грудня 2008 року у відповідача ОСОБА_1 перед банком була непогашена заборгованість, то Банк листами №757 та №758 від 16 грудня 2008 року направив вимогу про погашення виниклої заборгованості відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а листом №759 від 16 грудня 2008 року банк вимагав від ОСОБА_4 погашення заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи №403/4145/12, які перебували у провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, позивач 10 березня 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив у рахунок погашення заборгованості у розмірі 1668086,42 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки. 03 жовтня 2012 року рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська зазначені позовні вимоги позивача задоволено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2013 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2012 року було змінено в частині визначення ціни предмета іпотек. З вказаного вбачається, що позивач використав своє право дострокової вимоги усіх грошових зобовязань за кредитом, чим визнав термін повернення кредиту таким, що настав 10 березня 2010 року, тобто достроково. Однак до суду, у передбаченому законом порядку, із позовом про стягнення сум боргу за кредитним договором не звертався. Тобто, позивач, реалізовуючи своє право на стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми боргу, звернувся до суду зі спливом більше ніж 7 років після того, як ним, відповідно до п.п. 3.2.2, 2.2.2 Кредитного договору, строк повернення кредиту був визнаний таким, що достроково настав. Отже, позивачем пропущений передбачений законом трирічний строк позовної давності для захисту свого порушеного права.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

04 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією Орджонікідзівське відділення №7717 та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №671, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 1111000 грн. зі сплатою 15,5% річних, з терміном остаточного повернення 04 жовтня 2017 року (а.с.16-18).

Згідно п.1.5. Договору відновлювальної кредитної лінії №671, за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в цьому Договорі.

Відповідно до п.3.2.2. Договору відновлювальної кредитної лінії №671, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно з умовами цього Договору), а також в інших випадках, передбачених цим Договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Пунктом 3.3.1. Договору відновлювальної кредитної лінії №671 передбачено, що позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені цим Договором, повернути кредит в сумі 1111000 грн. та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим Договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому Договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому цим Договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити штрафні санкції, в порядку та на умовах передбачених цим Договором.

У пункті 5.2. Договору відновлювальної кредитної лінії №671 зазначено, що за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі ненадання позичальником документів, що підтверджують цільове використання кредиту, в порядку та строки, визначені цим Договором, позичальник повинен сплатити на користь банку штраф в розмірі 0,04% процентів від суми кредитних коштів, використаних не за цільовим призначенням, обумовленим цим Договором.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджуєтьсярозпорядженням №671від 05 жовтня 2007 року (а.с.29).

06 листопада 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі заступника керуючого філією Орджонікідзевське відділення №7717,та відповідачем ОСОБА_1 укладено Додатковий договір №1 до Договору відновлювальної кредитної лінії №671 від 04 жовтня 2007 року, де згідно п.п.1., 2. якого, станом на 05 жовтня 2009 року позичальник використав ліміт дозволеної суми кредиту 1111000 грн., фактична заборгованість за кредитом складає 1111000 грн. та підлягає погашенню щомісячно ануїтетними платежами в сумі 20154,27 грн. до останнього числа кожного місяця, починаючи з жовтня місяця 2009 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 04 жовтня 2017 року (а.с.24).

В судовому засіданні встановлено, що правонаступником ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Орджонікідзевського відділення №7717 є ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0265 філії Запорізького обласного управління відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України". Згідно змін до Статуту банку, погоджених Національним банком України 12 червня 2011 року банк змінив свою назву з «відкритого» на «публічного» і повна назва банку публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно довідки про суми заборгованості ОСОБА_1 по договору відновлювальної кредитної лінії №671 від 04 жовтня 2007 року, станом на 05 травня 2017 року загальна заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії №671 від 04 жовтня 2007 року складає 3464826,97 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 1111000 грн.;

- заборгованість за відсотками 553707,77 грн.;

- пеня за прострочення відсотків 80841,33 грн.;

- пеня за прострочення кредиту 162206 грн.;

- 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 132525,78 грн.;

- 3% річних від простроченої суми кредиту 265909,48 грн.;

- сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом 1158636,61 грн.(а.с.30).

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 наполягає на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, згідно якого за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобовязань.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно положень ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом відповідачем ОСОБА_1 взагалі не сплачувалася з дати видачі суми кредиту, а саме з 05 жовтня 2007 року, а суму заборгованості за відсотками останнього разу було сплачено 02 березня 2010 року (а.с. 31-34).

Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2012 року, яке змінено ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2013 року, за результатами розгляду цивільної справи за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Орджонікідзевського відділення №7717 та ОСОБА_1 04 жовтня 2007 року укладено договір відновлювальної кредитної лінії №671, відповідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти з лімітом кредиту в розмірі 1 111 000 грн., під 15,5 % річних, з остаточною датою повернення кредиту 04 жовтня 2017 року. Станом на 03 серпня 2012 року сума заборгованості складає 1668086,42 грн., з яких заборгованість за кредитом 1111000,00 грн.; заборгованість за відсотками 475583,23 грн.; пеня за прострочення відсотків 53869,98 грн.; пеня за прострочення кредиту 27 633,21 грн. (а.с.109-117).

Листами №757 та № 758 від 16 грудня 2008 року позивач спрямовував відповідачам вимоги щодо повернення суми заборгованості за кредитним договором № 671 від 04 жовтня 2007 року, що станом на 16 грудня 2008 року складає 29722 грн., які отримані відповідачем ОСОБА_1 (а.с.26-27). Проте, відповідачі вказані листи залишили поза увагою та заборгованість не погасили.

Таким чином, банк ще до звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська направивши відповідні вимоги на адресу відповідачів на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання зобовязання в цілому та переніс все тіло кредиту на прострочену заборгованість, однак з позовною заявою до суду про стягнення такою простроченої заборгованості звернувся лише 23 травня 2017 року (а.с.37), тобто поза межами строку позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд не вбачає поважних причин пропущення строку позовної давності, позивач на такі поважні причини не посилається, а представник відповідача ОСОБА_3 наполягає на застосуванні наслідків пропущення строку позовної давності (а.с. 118,119).

За наведених обставин, на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі з зазначених підстав.

Вирішуючи позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

За ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

06 листопада 2009 року між відповідачем ОСОБА_2, Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» Філією Орджонікідзевського відділення №7717 та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір поруки №671-1п до Договору відновлювальної кредитної лінії №671 від 04 жовтня 2007 року (а.с.15).

Згідно п. 2.1. Договору поруки №671-1п, у разі порушення боржником - відповідачем ОСОБА_1, виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором.

Пунктом 2.5. Договору поруки №671-1п передбачено, що поручитель зобовязується протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника згідно п. 2.4. даного договору виплатити несплачену боржником суму кредитору.

Суд виходить з приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України, за якими порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

За умовами укладеного з відповідачами договору поруки №671-1п, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязань за Договором відновлювальної кредитної лінії №671 від 04 жовтня 2207 року не предявить вимогу до поручителя (п. 4.1 договору), що не є визначенням строку дії поруки.

Таким чином, порука відповідача ОСОБА_2 діяла протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-691цс16 від 07 вересня 2016 року, за яким згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Оскільки судом встановлено, що позивачем на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України було змінено строк виконання основного зобовязання, порука ОСОБА_2 на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припинилася ще до звернення позивача до суду, отже припинився і обовязок поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням.

За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 також слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: