Справа № 444/934/17
Провадження № 2/444/574/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

05 вересня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

секретар судового засідання Луців І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району, 3-ті особи : Відділ Держгеокадастру у Жовківському районі, Жовківська державна нотаріальна контора, Жовківська районна державна адміністрація про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.03.2013 р. помер її дідусь, ОСОБА_4. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області від 05.03.2004 року, реєстровий № 21, позивачка є спадкоємцем майна ОСОБА_4, в тому числі і щодо земельних прав. Спадщину позивачка прийняла, звернулася із заявою до Жовківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. 17 лютого 2014 року Державним нотаріусом позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину, в тому числі, на земельну частку (пай) площею 1,84 га, що перебуває у власності ТзОВ ім. Т.Шевченка, Жовківського району Львівської області і належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого Жовківською райдержадміністрацією 28.10.2013 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 04.02.2014 року за № 7656. 14.02.2017 року позивачка звернулася у відділ Державного земельного кадастру у Жовківському районі із заявою на присвоєння кадастрового номеру успадкованим земельним ділянкам відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Закону України «Про Державний земельний кадастр». За результатами розгляду заяви позивачці було надано витяги на дві земельні ділянки:

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-017 від 14.02.2017 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0090, площею 0,7661 га;

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-017 від 14.02.2017 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :09:000:0292, площею 0,6599 га.

Дані ділянки були зареєстровані Державним кадастровим реєстратором ще 27.12.2012 року у відповідності до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».З такими витягами та свідоцтвом на спадщину позивачка звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Жовківського управління юстиції про реєстрацію за нею права власності на земельні ділянки, що належали ОСОБА_4, враховуючи що вона є спадкоємцем його прав. У державній реєстраційній службі позивачці було роз'яснено, що не можуть зареєструвати права власності на названі вище земельні ділянки за нею так як вони вже зареєстровані за її покійним дідусем і потрібно внести зміни у Державному земельному кадастрі щодо таких ділянок.31 березня 2017 року позивачка повторно письмово через представника звернулась до Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області щодо внесення змін у видані раніше витяги, або видати їй нові на її ім'я. Відповіддю від 06 квітня 2017 року позивачці роз'яснили, що перереєструвати право власності або змінити відомості про власника кадастровий реєстратор не може, так як кадастровий номер ідентифікує земельну ділянку і зміна власника не є підставою для його скасування. Позивачку інформовано, що названі вище земельні ділянки передані у власність ОСОБА_4, проте не зареєстровані у встановленому законом порядку.Крім цього позивачці відомо, що технічна документація із землеустрою щодо заміни сертифікатів на середні частки(паї) державними актами на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради була затверджена розпорядженням голови Жовківської районної державної адміністрації № 940 від 07 грудня 2012 р., а земельні ділянки із земель пайового фонду ОСОБА_2 сільської ради передано у власність власникам земельних часток(паїв) згідно з додатком.Враховуючи, що виділені ОСОБА_4 в натурі на місцевості земельні ділянки втратили статус земельних часток (паїв) він повинен був подати заяву на оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку оформлення яких здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) згідно ст. 12 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а згодом зареєструвати речове право, але не встиг цього зробити.Для оформлення права на спадщину за обставин що склалися у позивачки немає іншого виходу, аніж звернутися до суду. А тому вона із даним позовом звернулась до суду та просить суд такий задоволити.

Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак представник позивачки на адресу суду подав письмову заяву, якою позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі та просив суд справу розглядати за відсутності позивачки та її представника на підставі поданих до суду доказів. Просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак подав на адресу суду листа, щодо позовних вимог позивачки не заперечив та суду надав письмові пояснення.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду інформаційну довідку та надав інформацію про те, що 18.10.2013 року після смерті ОСОБА_4, померлого 26.03.2013 року нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 530/2013 за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від спадкоємця ОСОБА_1. Спадкоємець за законом дружина померлого ОСОБА_5 відмовилась від обов'язкової частки спадщини та частки в спільному майні подружжя. Інші спадкоємці не звертались. Додатково зазаначає, що заперечення щодо позовних вимог позивачки відсутні .

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Жовківському районі та Жовківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відпрвлення.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін , які в судове засідання не прибули та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Статтями 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 316849, діда позивачки ОСОБА_4, вбачається, що він помер 26.03.2013 року.

ОСОБА_4 а підставі розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації № 352 від 22.05.2001 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 492517 від 28.10.2013 року для ведення селянського господарства загальною площею 1,84 га на території ОСОБА_2 сільської ради без визначення меж на місцевості.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2014 року вбачається, що на підставі заповіту посвідченого виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області 05.03.2004 року за реєстром № 21, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 26.03.2013 року є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, буд.. 23, Жовківського району Львівської області.

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку /пай/ площею 1.84 га., що є у колективній власності ТзОВ ім. Т.Шевченка, Жовківського району, Львівської області і належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ виданого Жовківською райдержадміністрацією 28 жовтня 2013 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 04 лютого 2014 року за № 7656. Грошових вкладів з відповідними процентами та компенсанційними виплатами, що знаходяться в ТВБВ № 10013/0203 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунках № КВ 14610, 07873, 0288, НОМЕР_1, до належали померлому на підставі повідомлення виданого вищевказаним відділенням 24 жовтня 2013 року за № 535. Вартість спадкового майна становить 41558 гривень, 56 коп.

Із копії розпорядження Жовківської РДА від 07.12.2012 року №940 та доданого списку вбачається, що дідові позивачки передано середню земельну частку (пай) у власність на території ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-017 від 14.02.2017 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0090, площею 0,7661 га;

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-017 від 14.02.2017 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :09:000:0292, площею 0,6599 га.

Дані ділянки були зареєстровані Державним кадастровим реєстратором у відповідності до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - «У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення».

Враховуючи, те що виділені ОСОБА_4 в натурі на місцевості земельні ділянки втратили статус земельних часток (паїв) вона повинна була подати заяву на реєстрацію речового права на ці ділянки та отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно згідно ст.18 названого вище Закону «8-1) фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування», проте мати позивачки померла .

Із інформаційної довідки Жовківської державної нотаріальної контори від 23.08.2017 року вбачається, що 18.10.2013 року після смерті ОСОБА_4, померлого 26.03.2013 року нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 530/2013 за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від спадкоємця ОСОБА_1. Спадкоємець за законом дружина померлого ОСОБА_5 відмовилась від обов'язкової частки спадщини та частки в спільному майні подружжя. Інші спадкоємці не звертались.

Ст.1218 ЦК України вказує: «1. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті».

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України «Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті». 4.2 цієї статті визначає, що «У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу».

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України «Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення».

Відповідно до ст.15 ЦК України 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Для оформлення права на спадщину за обставин що склалися у мене не має іншого виходу, аніж звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу України «Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «1 . Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (435-15) (далі - ЦК) , законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ (3425-12) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ (2709-15) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами».

«11 . При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95)"Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06) . У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

01 березня 2013 року на Засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надіслано головам Апеляційних судів областей листа від 16.05.2013 за № 24- 753/0/4-13 у якому згідно п. 3.5. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.3,5,6,10,57,58,60,208-209,212-215,218,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Визнати за ОСОБА_3, право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:

кадастровий №:03:000:0090, площею 0,7661 га , та

кадастровий №:09:000:0292, площею 0,6599 га, які розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради у Жовківському районі, Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мартинишин Я. М.