РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з цим позовом до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позов аргументувала тим, що 07.02.2008 року померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Леніна, 25 в с. Людавка Жмеринського району Вінницької області, а також двох земельних ділянок: площею 0,2500 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровим номером :01:003:0025, та площею 0,0198 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером :01:003:0063, що розташовані по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району. Позивач та її сестра відповідач по справі ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом. Спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач та її сестра ОСОБА_3 прийняли шляхом подачі відповідної заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. Крім цього 20.08.2015 року позивач та її сестра ОСОБА_3 уклали договір про поділ спадщини, відповідно до якого ОСОБА_3 отримує вищезазначений житловий будинок в якості спадщини, а до позивача в свою чергу переходять вищевказані земельні ділянки.

Однак окрім вищевказаного майна, за померлою ОСОБА_4 рахується також житловий будинок по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району, 1991 року побудови. В цьому будинку проживають без реєстрації чоловік позивача ОСОБА_5 та їхні спільні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Цей будинок збудований в 1991 року господарським способом, правовстановлюючі документи на нього відсутні, попередні обстеження обєкта не проводились. Відповідно до записів в погосподарській книзі №5 ОСОБА_2 сільської ради, особовий рахунок №0446 це майно рахується за померлою ОСОБА_4. Позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про спадщину на цей житловий будинок, однак отримала відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Тому позивач звернулася до суду з цим позовом і просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4.

08.08.2017 ухвалою судді відкрито провадження у справі.

28.08.2017 ухвалою суду витребувано із Жмеринської районної державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті ОСОБА_4.

В судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала повністю і просила їх задовольнити з підстав зазначених вище.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, подала заяву, відповідно до якої повністю підтримала позовні вимоги, не заперечувала щодо задоволення позову, а справу просила розглянути у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву, відповідно до якої не заперечував щодо задоволення позову, а справу просив розглянути у його відсутність.

Суд, за погодження із позивачем, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача та представника відповідача.

11.09.2017 суд виніс ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжив судовий розгляд, оскільки визнання відповідачами позову суперечить закону.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження позивача, остання народилася 31.12.1985 року, її батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб, позивач 22.09.2008 року уклала шлюб з ОСОБА_5 і змінила прізвище «Демова» на «Станіславова» (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, мати позивача ОСОБА_4 померла 07.02.2008 року в с. Людавка Жмеринського району (а.с.12).

Згідно з копією договору про поділ спадщини від 20.08.2015 року, який був укладений між позивачем ОСОБА_1 та її сестрою ОСОБА_3, сторони поділили між собою спадкове майно, яке залишилося після смерті матері наступним чином: у спадщину до ОСОБА_3 переходить житловий будинок з прибудовами по вул. Леніна, 25 в с. Людавка Жмеринського району, а до позивача - земельні ділянки: площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровим номером :01:003:0025, та площею 0,0198 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером :01:003:0063, що розташовані по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району (а.с.13).

Згідно випискою з погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради №5 особовий рахунок №0446 житловий будинок 1991 року побудови, що знаходиться по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району дійсно рахується за ОСОБА_4, яка померла 07.02.2008 року (а.с.15).

Відповідно до довідки про склад сімї, яка видана ОСОБА_2 сільською радою 03.07.2017 року за №02-20-444, в житловому будинку по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району проживають без реєстрації позивач ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_5, та їхні спільні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Згідно з довідкою про склад сімї, яка видана ОСОБА_2 сільською радою 03.07.2017 року за №02-20-443, діти позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, значаться зареєстрованими, але фактично не проживають в житловому будинку по вул. Соборна, 25 в с. Людавка Жмеринського району (а.с.17).

Вищевказані дані про належність спірного будинку померлій ОСОБА_4 та факт проживання в нього вищевказаних осіб без реєстрації підтверджується також копією облікової картки обєкта по господарського обліку (а.с.18-19).

Відповідно до копії технічного паспорта на садибний житловий будинок, що розташований по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району, останній 1991 року побудови, загальною площею 85,4 кв. м., в тому числі житловою площею 39,7 кв. м. (а.с.20-23).

Згідно звіту технічного обстеження вищезазначеного спірного садибного житлового будинку, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Для цього необхідно усунути виявлені під час його технічного обстеження недоліки, зазначені в рекомендаціях (а.с.24-38).

Відповідно до звіту про оцінку майна, ринкова вартість спірного садибного житлового будинку станом на 26.06.2017 року становить 92592 грн. (а.с.39-48).

Згідно з копією спадкової справи померлої ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті матері, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно відповідно до договору про поділ спадщини від 20.08.2015 року. Спадкове майно у виді житлового будинку по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району ніхто не прийняв (а.с.72-115).

Відповідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2017 року №1134/02-31, державний нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садибний житловий будинок, що знаходиться по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно (а.с.14).

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджені постановою Кабінету Міністрів України (із змінами) від 25.12.2015 №1127.

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно із ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23).

Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Як вбачається із пункту 2 частини 1 ст. 10 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

В частині 1 ст. 27 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелічені документи, на підставі який проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав. Як вбачається із пункту 14 цієї Статті, цей перелік не є вичерпним, державна реєстрація права власності може проводитись і на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 31 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - особливості державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

2. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (із змінами) (далі Порядок № 1127), звернутись до суб'єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

У пункті 66 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються: - документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком № 1127, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, - витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи, - документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб'єкта права власності спадкодавця з обов'язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця.

Підсумовуючи вищезазначене, з огляду на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вул. Чорновола, 19 в с. Людавка Жмеринського району, на які в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 просить визнати право власності позивач ОСОБА_1, побудований до 05 серпня 1992 року, згідно виписки із погосподарської книги, наданої ОСОБА_2 сільською радою, будинок рахується за померлою ОСОБА_4, є документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинок з господарськими будівлями і спорудами, нотаріус мав би, за умови представлення йому цих документів, за заявою спадкоємця, на підставі пункті 66 Порядку № 1127, внести відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстру прав, шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності, а потім видати свідоцтво на право на спадщину за законом.

Як повідомила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вона до нотаріуса, як державного реєстратора, з відповідною заявою на підставі пункту 66 Порядку № 1127, не зверталась. Однак вважає, що нотаріус є фахівцем, і мала б сама це зробити.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки у позивача є всі необхідні документи для оформлення спадкового житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в нотаріуса, що відповідає висновкам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1.).

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 цієї Статті, перелік яких є необмежений. Суд вважає, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту свого права.

Разом з тим, за позивачем залишається право звернутися до компетентного суду з належним позовом на оскарження дій нотаріуса.

Крім того, позивачу слід звернути увагу на ту обставину, що спадкоємцями, які прийняли спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 є вона ОСОБА_1, та її сестра ОСОБА_3, а у відповідності до ст. 1278 ЦК України частки спадкоємців у спадщині є рівними та складають по 1/2 кожному. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто, те майно, яке входить до спадкової маси і не охоплене договором про поділ спадщини, має ділитись між спадкоємцями рівними частками.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270, ЦК України, ст.ст. 10, 27, 30 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 66 Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджені постановою Кабінету Міністрів України (із змінами) від 25.12.2015 №1127, ст.ст. 3, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 147, 169, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_9