Справа № 477/1342/17
Провадження № 2/477/826/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 05 січня 2010 року.

В обґрунтування цих вимог вказував, що після смерті його діда, спадкоємцем якого він є за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України, залишилася спадщина у виді вище вказаної земельної ділянки. Спадщину він прийняв фактично вступивши у спадкові права, здійснюючи використання даного спадкового майна. Проте оформити свої спадкові права на спадкове майно в цілому можливості позбавлений, оскільки на час смерті діда (спадкодавця ОСОБА_3Р.) яз ним також була зареєстрована та проживала онука померлого, а його (позивача) рідна сестрі відповідач ОСОБА_2, яка також фактично є спадкоємцем однієї із ним черги.

В той же час, відповідачка не виявила бажання приймати спадщину після смерті діда, не заперечувала проти його позивача вступу у повні спадкові права, що ним і було здійснено. Однак у передбаченому законом порядку такої відмови від прийняття спадщини оформлено не було, що нині перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права на вказане майно в цілому.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що після смерті діда ОСОБА_3 він прийняв спадщину, фактично вступивши у спадкові права. Сестра відповідач приймати спадщину не забажала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Пояснила, що не була обізнана про необхідність відмови від спадкових прав та про порядок такої відмови. Її лише фактична реєстрація із спадкодавцем на час його смерті не свідчить про її бажання приймати спадщину, а такого у неї не було і немає нині, та таке її рішення є остаточним.

Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

За даними копії свідоцтва про смерть 1-ФП № 108083, ОСОБА_3 помер 05 січня 2010 року, про що Українківською сільською радою Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 1 від 10.01.2006 року (а.с. 10).

Відповідно до копій свідоцтва про народження та про смерть, син ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер раніше свого батька, а саме: 09 лютого 2005 року (а.с. 11-12).

Його діти, а онуки спадкодавця ОСОБА_3 сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є спадкоємцями, визначеними ч.1 ст. 1266 ЦК України.

Так, за положеннями ч.1 ст. 1266 ЦК - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За відомостями виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 01.02.2017 року, на час смерті ОСОБА_3 із ним були зареєстровані та проживали онуки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 17), отже згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України останні є такими, що фактично прийняли спадщину за правом представлення.

В той же ас відповідачка вказує на те, що не виявила бажання на прийняття спадщини, що є її правом, а не обовязком, але через необізнаність про необхідність та порядок такої відмови відповідних дій щодо подачі заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала.

Саме це стало підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадкове майно в цілому та його звернення до суду із цим позовом, що підтверджується наданими суду письмовими доказами (а.с. 21).

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За наведеного вище слідує, що ОСОБА_2 є спадкоємцем, що фактично вступила у спадкові відносини, в тому числі віднесена до кола спадкоємців, визначених ст.1241 ЦК України без її на те волі, що порушує принцип автономії волі прийняття спадщини.

Як вказує відповідач ОСОБА_2, не маючи наміру на прийняття спадщини як спадкоємець, визначений ст. 1241 ЦК України, через неповнолітній вік, заяви про відмову від обовязкової частки у спадщині вона на не подала. Втім на спадкування в порядку ст. 1241 ЦК України не претендує.

Поновлення в судовому порядку строку на подання заяви про відмову від спадщини закон не передбачає.

Спадкоємець іншої можливості захистити своє право на майно не має через неподання іншим спадкоємцем до нотаріальної заяви про відмову від спадщини.

Враховуючи наведене, та встановивши, що відповідно до вимог ст. 1266, 1268 ЦК України, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті діда ОСОБА_3 та спадщину прийняв, встановивши належність спірного майна земельної ділянки площею 3, 84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області спадкодавцю ОСОБА_3, враховуючи, що можливість позивача в оформленні своїх спадкових прав на вказане спадкове майно в цілому вичерпана, в той же час встановивши, що спадкоємець ОСОБА_2, яка входить до кола спадкоємців, визначних положеннями ст. 1241 ЦК України, на спадкування в порядку ст. 1241 ЦК України не претендує, однак від неї у передбачений законом строк не відмовилась через неповнолітній вік на час відкриття спадщини, з урахуванням принципу автономії волі на спадкування, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно в цілому.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 05 січня 2010 року (актовий запис № 1 від 06.01.2010 р.), право власності на земельну ділянку площею 3, 84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області та зазначена у Державному акті серії Р2 № 572972, виданому 20 квітня 2002 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 599.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 07 вересня 2017 року.

Суддя Л.М. Семенова