Справа № 182/2240/17
Провадження № 2/0182/2317/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.09.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

секретаря Власенко Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 10 травня 2017 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Вона з 2005 року по 2010 рік перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2010 року вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з нею.

З 2010 року і до 2016 року включно відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, а з 2017 року припинив надавати будь-яку допомогу. Між ними почали виникати сварки з приводу матеріального забезпечення їхньої спільної малолітньої дитини.

Їй дуже важко самостійно утримувати доньку, оскільки вона не має постійної роботи зі стабільним заробітком, а грошей, які вона час від часу отримує за свою роботу, не вистачає на належне утримання малолітньої дитини, на купівлю їй одягу, на придбання шкільного приладдя та на витрати, повязані з розвитком дитини.

Малолітня донька вивчає англійську мову у Школі іноземних мов «Вікторія», за що вона щомісячно сплачує близько 600 грн. та займається у спортивній школі «Електрометалург» легкою атлетикою, приймає участь у змаганнях, іноді з виїздом в інші міста області, за що вона щомісячно сплачує близько 100 грн.

Відповідач у добровільному порядку з 2017 року не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, по іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

01 серпня 2017 року на адресу суду від відповідача по справі - ОСОБА_2 надійшли заперечення з додатками на позовну заяву, згідно яких він просить у позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, мотивуючи наступним (а.с.14-29).

Дійсно, з 2005 року по 2010 роки він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 та є батьком малолітньої - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2010 року вони з позивачем мешкають окремо, з цього часу по грудень 2016 року він у повному обсязі продовжував забезпечувати соціально-побутові потреби доньки, купував одяг, оплатив три місяці у 2016 році за її навчання у школі «Вікторія» у розмірі 1440 грн., оплатив святкування ювілейного дня народження доньки.

Наприкінці грудня 2016 року він дізнався, що хворий на невиліковне захворювання - Гепатит «С», лікування якого потребує дуже великих затрат, не має можливості на даний час знайти постійну роботу у звязку з такою хворобою, тому він був вимушений тимчасово перестати утримувати доньку.

Зазначає, що перестав сплачувати гроші тимчасово, до одужання та відновлення після хвороби, потім знову буде намагатися утримувати дитину.

Крім того, зазначає, що на його повному утриманні знаходиться його престаріла мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з ним та не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідними довідками ЛКК.

Тому на даний час він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, майже не маючи грошей на існування, оскільки незначний розмір пенсії його матері та його скромні заощадження є єдиним джерелом існування, харчування та лікування його та її матері.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що на даний час вона працює неофіційно реалізатором, тому їй дуже важко самій утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним.

Відповідач у судовому засіданні обставини, зазначені в його запереченнях на позов підтримав, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. ОСОБА_4 особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ОСОБА_4 сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. (а.с. 6). Доходів позивача не вистачає для належного утримання дитини та забезпечення її усім необхідним.

Малолітня ОСОБА_3 вивчає англійську мову у Школі іноземних мов «Вікторія», займається у Нікопольській комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі «Електрометалург» легкою атлетикою. (а.с. 7-8).

Відповідач з 2017 року у добровільному порядку не надає матеріальної домопоги на утримання дитини, по іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться.

Відповідач не має постійного місця роботи, на обліку як безробітний у Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, допомоги по безробіттю не отримує (а.с. 25).

Згідно Консультаційного висновку спеціаліста № 145 від 20 липня 2017 року, відповідач страждає на ХГС, отримує противірусну терапію, з 20 червня 2017 року препарати купує за номінальний розрахунок (а.с. 27-28).

Відповідач проживає разом з матір'ю - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком та згідно довідок № 98, 99, виданих Нікопольським «ЦПМСД», потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування (а.с. 22,24,29).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як зазначено у абзаці 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей…; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суд зазначає, що вказані відповідачем обставини про те, що він не має джерело доходів та фізичну можливість працювати, не знімають з нього обовязку по утриманню малолітньої дитини.

Належних та достовірних доказів, які б підтверджували доводи відповідача саме про утримання ним матері та наданні їй матеріальної допомоги, суду не надано.

Посилання відповідача на те, що у звязку з його хворобою та тяжким матеріальним становищем він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, яка проживає з дитиною та утримує її самостійно, суд не бере до уваги, оскільки відповідачем на підтвердження не можливості надавати позивачу матеріальну допомогу останнім суду не надано.

Відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати та має можливість надавати таку допомогу дитині.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, інтереси та права малолітньої дитини сторін щодо її достатнього утримання, які жодним чином не мають бути обмеженими, враховуючи встановлені обставини та зазначені вимоги закону, керуючись принципом розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття вважаючи, що такий розмір буде розумним, з урахуванням стану здоровя, матеріального становища відповідача та його можливості надавати саме таку допомогу.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави стягується судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, народився у м. Нікополі Дніпропетровської області аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно, починаючи з 10 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_6