Справа № 569/7871/17
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, -
22 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, в якому просить суд надати малолітньому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на виїзд за межі України, а саме до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, країн Шенгенської угоди та до будь-якої країни світу, до досягнення дитиною повноліття без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, надати дозвіл ОСОБА_2 або її офіційному представникові без згоди батька дитини оформляти документи для виїзду або супроводу малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, а саме до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, країн Шенгенської угоди та до будь-якої країни світу до досягнення ним повноліття.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона разом зі своїми батьками та сестрою матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Натомість, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не цікавиться її інтересами, фізичним, духовним та моральним розвитком.
Вона має намір поїхати з дитиною за кордон з метою відпочинку та оздоровлення дитини, однак через відсутність відповідача не має такої змоги. На зустрічі відповідач не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає а його місцезнаходження їй невідоме.
Відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд сина за кордон, що підтверджується призначеною зустріччю, що не відбулася у приватного нотаріуса Червук О.В.
Вважає, що така позиція батька її сина ОСОБА_4, шкодить його інтересам та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку особистості та вказує на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків.
Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести без її участі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги є недоведеними.
Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 22 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Рівне.
На теперішній час неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір'ю - позивачем ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.
Статтею 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією прав дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість надана Верховною радою України.
Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.
Згідно вимог частини третьої статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно принципів 4 та 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року
(Резолюция 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти.
Як встановлено частиною третьою статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до вимог частини другої статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Згідно пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 733) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, серед іншого, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до пункту 5 цих же Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Позивач ОСОБА_2 обґрунтовує свій позов необхідністю відпочинку та оздоровлення дитини. Зазначені обставини суд визнає такими, що відповідають інтересам дитини та сприяють її повноцінному розвитку.
Разом з тим, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що згідно вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Посилаючись на ухилення відповідача від надання дозволу на виїзд сина за кордон, позивач обґрунтовує це тим, що відповідач не з'явився на призначену у приватного нотаріуса Червук О.В. зустріч, однак жодних доказів на підтвердження цих обставин позивач суду не надала.
Натомість, позивач долучила до позовної заяви копію згоди відповідача ОСОБА_3 від 27 вересня 2016 року, посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С. та зареєстровану в реєстрі за № 2567.
Вказаною згодою ОСОБА_3 дає свою згоду на виготовлення всіх необхідних документів для виїзду за кордон, на збір та обробку біометричних даних під час подання документів та при перетині кордону, отримання страхового полісу, відкриття віз та тимчасові поїздки до країн Шенгенської угоди та до будь-якої країни світу з 27 вересня 2016 року до 27 вересня 2017 року свого малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, у супроводі матері ОСОБА_2, яка несе повну відповідальність за життя та здоров'я їх сина, своєчасне повернення його на Батьківщину, а також приймає всі необхідні рішення стосовно дитини.
Як слідує із цієї заяви, ОСОБА_3, крім того, взяв на себе зобов'язання щодо матеріального забезпечення поїздки дитини за кордон та зобов'язався забезпечити фінансування інших заходів, пов'язаних з поїздкою.
Наведене свідчить про те, що як на час звернення позивача до суду з даним позовом, так і на час ухвалення рішення, існувала та існує належним чином оформлена згода відповідача ОСОБА_3 на виїзд його неповнолітнього сина за кордон.
Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, а тому у позові ОСОБА_2 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212,214,215,223,224,225,226,292,294 ЦПК України, суд, -
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.П.Куцоконь