Справа № 369/2336/17
Провадження № 2/369/1905/17
УХВАЛА

Іменем України

12.09.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я. ,

секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, якіне заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, нотаріус Шостої Київської Державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, якіне заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, нотаріус Шостої Київської Державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна.

Разом з позовом представник позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, де просила вжити заходи по забезпеченню позову, накласти арешт на нерухоме майно - будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: вул. Кібернетична 18, с. Гатне, Києво-Святошинський район та квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_5, як законному представник малолітнього ОСОБА_2, дублікати ключів та коди на пульті охорони, для відновлення права користування нерухомим майном ОСОБА_2 Заборонити ОСОБА_3Ф вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна: будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул. Кібернетична 18, с. Гатне, Києво Святошинський район та квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_2; м. Київ без погодження їх з ОСОБА_5, як законним представником малолітнього ОСОБА_2

Свої вимоги мотивували тим, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, нотаріус Шостої Київської Державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 07.09.2016 року Серія І -ОК № 369533, 06.09.2016 року помер громадянин України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до спадкової справи № 647/2016 до складу спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6 увійшло наступне майно: Земельна ділянка та будинок, що розташовані за адресою: вул. Кібернетична 18, с. Гатне, Києво-Святошинський район. Частка в квартирі, що розташована за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України(далі ЦКУ), незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцям, а саме як ОСОБА_2Д так і ОСОБА_3, ОСОБА_5 адже згідно ст .1261 ЦКУ вони стоять в одній черзі на отримання спадщини за законом. Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 була подана та зареєстрована нотаріальна заява за №299 щодо відмови від належної її частки у спадщині на користь малолітнього сина ОСОБА_2, з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою відповідно до частина 2 статті 1220 ЦКУ.

На сьогоднішній день в будинку, що розташований за адресою: вул. Кібернетична 18, с. Гатне, Києво-Святошинський район та в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 проживає тільки ОСОБА_3, який без погодження укладає договір про надання послуг технічної охорони обєкта, а саме будинку, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Кібернетична,18, замінює коди на пульті охорони, вхідні замки. Через зміну кодів на пульті охорони та вхідних замків ОСОБА_5 з малолітнім ОСОБА_2 не мали б змоги проникнути в будинок, тому були змушені відмінити поїздку до м. Києва та залишитись в м. Мінськ, про що свідчить допоміжний документ про повернення білета на поїзд Мінськ-Київ та і на сьогоднішній день не мають змоги користуватись будинком, що розташовані за адресою: вул. Кібернетична 18, с. Гатне, Києво-Святошинський район.

ОСОБА_3Ф одноособово заволодів будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: вул. Кібернетична 18, с. Гатне, Києво-Святошинський район та в квартирою, що розташована за адресою : АДРЕСА_1, у звязку з чим ОСОБА_2 не має змоги проживати, користуватись даним майном. ОСОБА_5В, як законному представнику малолітнього ОСОБА_2, не відомо як ОСОБА_3 користується нерухомим майном, а саме чи забезпечує належне утримання , санітарний, протипожежний і технічний стан будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул. Кібернетична 18, с. Гатне, Києво-Святошинський район та квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_3, м. Київ.

За таких обставин, представник позивача вважає, що оскільки існує реальна загроза утруднення виконання чи невиконання рішення суду, у випадку ухвалення судом рішення на користь ОСОБА_2 про зміну розміру частки в спадщині та виділення частки в натурі, тому просили суд задовольнити вказану заяву.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

У розумінні п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтермін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно дост. 9 Конституції України та ст. ст.2,8 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Дослідивши матеріали та обставини справи, доводи викладені у заяві, суд звертає увагу на те, що представником позивача не надано доказів того, що саме на вказаній стадії розгляду справи, необхідно забезпечити позов, і що в майбутньому може бути утруднено виконання рішення суду, у разі його незабезпечення, а також, що вид забезпечення (арешт на будинок, земельну ділянку, та квартиру обраний представником позивача є відповідним до заявлених вимог, оскільки уточнена зі змінами позовна заява відносно будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Київська область, с. Гатне, вул. Кібернетична, 18., не прийнята до провадження у встановленому законом порядку, у відповідності до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, тому вимоги в частині накладення арешту та заборони на вказане майно є передчасними.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, право власності на спірне майно оспорюється, тому суд приходить до висновку, що у випадку задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зобов'язання ОСОБА_3 надати ОСОБА_5, як законному представник малолітнього ОСОБА_2, дублікати ключів та коди на пульті охорони, для відновлення права користування нерухомим майном ОСОБА_2 Заборонити ОСОБА_3Ф вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна: будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул. Кібернетична 18, с. Гатне, Києво Святошинський район та квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_2; м. Київ без погодження їх з ОСОБА_5, як законним представником малолітнього ОСОБА_2, суд наперед вирішить правовий спір, що виник між сторонами по справі, по суті заявлених вимог.

Також, суд наголошує на тому, що позивачем не було надано доказів (витягів з реєстру, копій правовстановлюючих документів, звернень до реєструючих органів) щодо належності нерухомого майна спадкодавцеві, тобто позивач жодним чином не підтверджує імовірність відчуження майна відповідачем та не надає жодних доказів про можливість відчуження цього майна саме відповідачем, реєстрацію права власності на спадкове майно за відповідачем ОСОБА_3, тому накладення арешту та заборони на майно, призведе до свавільного та не виправданого втручання у право відповідача на мирне володіння її майном, що є прямим порушенням ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, якіне заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, нотаріус Шостої Київської Державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Волчко А.Я.