Номер провадження: 22-ц/785/3388/17
Номер справи місцевого суду: 513/959/15-ц
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2017 року, -

встановила:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і з врахуванням уточнень в обгрунтування позовних вимог посилалося на те, що 03.02.2009 року між АКІБ УкрСиббанк» (який в подальшому змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 89306,72 швейцарських франків на строк з 03.02.2009 р. по 09.11.2015 р. зі сплатою 9,7% річних в останній робочий день кожного місяця. У зв'язку з порушенням відповідачем графіку платежів станом на 02.06.2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 6406887,40 грн.

Позивач остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 6406887,40 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 89306,72 CHF, що за курсом НБУ складає 2265510,46 грн., сума заборгованості за відсотками 97323,01 CHF, що за курсом НБУ складає 2468865,69 грн., пеня - 1672501,25 грн., та вирішити питання про розподіл судових витрат.(а.с.133-135).

В судовому засіданні представник позивача Матвєєв В.Ю. уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2017 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі - 5442700,57 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 89306,72 CHF, що за курсом НБУ складає 2265510,46 грн., сума заборгованості за відсотками 59309,77 CHF , що за курсом НБУ складає 1504688,86 грн., пеня - 1672501,25 грн..

В іншій частині вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3654 грн..

В апеляційній скарзі, ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині часткового задоволення у стягненні відсотків за кредитним договором, та ухвалите нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості- задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позов ,суд першої інстанції виходив з того,що Банк набув право вимоги стягнення заборгованості за договором кредиту в межах строку позовної давності ,оскільки відповідач свої зобов'язання по погашенню кредиту виконував неналежним чином.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено,що 09 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 103000 швейцірських франків, що дорівнює еквіваленту 459521,73 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, для особистих потреб -придбання автомобілю Volkswagen Touareg, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 зі сплатою 9,7% річних. Відповідно до п.1.2-1.4 кредитного договору, відповідач зобов'язаний був здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за його користування в порядку та строки згідно додатку до кредитного договору та графіку платежів, наведеного в кредитному договорі, з остаточним погашенням кредиту 09 листопада 2013 року , а ОСОБА_2 зобов'язаний був щомісячно рівними частками повертати позику та нараховані проценти за користування кредитом (а.с.5-15).

АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 вказану суму кредиту, але грошові зобов'язання щодо погашення кредиту відповідач належним чином не виконував.

03 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №0 від 09.11.2007 р. (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації), на підставі якого сплата процентів, нарахованих за період з 09.11.2008 р. по 08.12.2008 р., здійснюється позичальником 09.10.2013 р. згідно умов договору, сплата процентів, нарахованих за період з 09.12.2008 р. по 08.01.2009 р., здійснюється позичальником 09.10.2013 р. згідно умов договору. Також змінено термін повернення кредиту не пізніше 09.11.2015 р. При цьому змінено розмір ануїтетного платежу у період з 09.02.2009 р. до кінця терміну дії договору у розмірі 1509,72 шв.франків (а.с.104).

08 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та додаткова угода №1 від 19.12.2011р., відповідно до яких позивач набув усі права за укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 кредитним договором, що відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 ЦК України(а.с.114-132).

Згідно з витягом із акту приймання-передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 р., право вимоги по боргу ОСОБА_2 перейшло до ПАТ «Дельта Банк» (а.с.106).

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції вірно посилався на положення ст. ст.599, 610,625, ч.1 ст. 1049 ЦК України .

Згідно п.8.1 кредитного договору, у випадку порушення позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі, меншому ніж передбачено кредитним договором:

-на прострочену суму основного боргу банк нараховує підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 12,5%. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу -дня сплати ануїтетного платежу;

-на суму прострочених процентів, банк може нараховувати пеню, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів.

Пеня нараховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Дельта Банк» 09.07.2015 р. було складено довідку, якою ОСОБА_2 повідомлявся про наявність заборгованості за кредитним договором, однак станом на день подання позовної заяви вимоги банку виконані не були (а.с.17).

В судовому засіданні Банком були уточнені позовні вимоги та Банк посилався на те,що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту станом на 02.06.2016 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 6406887,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 89306,72 шв.франків, що згідно курсу НБУ складає 2265510,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 97323,01 шв франків, що згідно курсу НБУ складає 2468865,69 грн., пеня 1672501,25 грн.,що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.136-141).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Право Банку вимагати дострокового повернення кредиту сторони передбачили в п.5.5 договору кредиту.

Банк скористався своїм правом та відповідно до п.5.5 договору кредиту, ч.2 ст. 1050 ЦК України звернувся до суду з вимогою про дострокове повернення відповідачем заборгованості за договором кредиту.

В судовому засіданні відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності. (а.с.90).

Відповідно до ч.1 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові .

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14).

Суд першої інстанції ,частково задовольняючи позов вірно посилався на те, що з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі - 5442700,57 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 89306,72 CHF (вісімдесят дев'ять тисяч триста шість швейцарських франків 72 рапени), що за курсом НБУ складає 2265510,46 грн., сума заборгованості за відсотками 59309,77 CHF ( п'ятдесят дев'ять тисяч триста дев'ять швейцарських франків 77 рапени), що за курсом НБУ складає 1504688,86 грн., в розрахунок якої увійшли проценти за період з серпня 2012 року по 02.06.2016 року та пеня - 1672501,25 грн. за період з 03.06.2015 року по 02.06.2016 року.

Розглядаючи спір ,який виник між сторонами у справі ,суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню,повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку ,правильно встановив обставини справи ,в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення ,яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що строк повернення кредиту сторонами був встановлений 09.11.2015 року ,а тому строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати, оскільки зазначені доводи є припущенням. Судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення вірно,надане правове обґрунтування часткового задоволення позову .Суд першої інстанції вірно послався на правову позицію Верховного Суду України.

Інших доводів які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст. 307,315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одесми від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова