Справа № 344/9609/17
Провадження № 2/344/3269/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку при розрахунку з роботи і відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що вона працювала на Івано-Франківському ОДОСП в структурі Виробничо-комерційний центр «Княгинин» продавцем І категорії з 15.01.2009 року. Звільнена 29.06.2017 року по ст. 40 п.1 ч.1 КЗпП України. Арбітражний керуючий (ліквідатор) ОСОБА_2 звільнив її згідно наказу № 18, проте на її вимогу не видав на руки копію наказу про звільнення, чим грубо порушив вимоги ч. 2 ст. 47 КЗпП України, не ознайомив позивача зі змістом наказу під особистий підпис, чим грубо порушив ч. 4 ст. 149 КЗпП України. В день звільнення з роботи не виплатив жодних сум, що належать позивачу від підприємства по заробітній платі, компенсацію за 21 день відпустки в сумі 19566,19грн. При неодноразовому зверненні позивача їй було відмовлено у видачі довідки про нарахування заробітної плати а також довідки про середньомісячну заробітну плату. Такі дії відповідача заподіяли позивачу моральні страждання, оскільки вона увесь час переживала, так як була позбавлена нормального життєвого існування (заробітна плата не виплачувалась з 01.02.2017 року). Тому просила суд стягнути з Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в її користь заборгованість заробітної плати, а також компенсацію за невикористану відпустку в сумі 19556,19грн., середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та середньомісячний заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000грн.

29.08.2017р. позивач ОСОБА_1 подала заяву про залишення без розгляду цивільного позову в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. В судове засідання не з'явилась, подала заяву за змістом якої просила розглядати справу без її участі.

Ухвалою суду від 29.08.2017р. позовну заяву в частині зазначених позовних вимог залишено без розгляду.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним обєднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості та 29.06.2017 року була звільнена з займаної посади згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.4 на звороті).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до розрахункового листка за червень 2017 року, виданого ВСП ОДОСП ВКЦ «Княгинин» заборгованість за підприємством перед ОСОБА_1 на кінець місяця складає 19556,19грн. (а.с.3)

Крім цього, ч. 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а згідно ч. 2 цієї статті, Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відтак, враховуючи вищенаведене, оцінивши в сукупності представлені позивачем докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000грн. слід задовольнити частково та стягнути з відповідача таку у розмірі 2000грн.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

У відповідності до ст. 43 Конституції України, керуючись 23, 1167 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку при розрахунку з роботи і відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в користь ОСОБА_1 заборгованість заробітної плати, а також компенсацію за невикористану відпустку в сумі 19556 (девятнадцять тисяч пятсот пятдесят шість) гривень 19 копійок.

Стягнути з Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Татарінова О.А.