Справа №478/1195/17 Провадження №2/478/369/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.08.2017 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Іщенко Х.В.,
при секретарі Луговській А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казанківського районного споживчого товариства, про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на обєкт нерухомості, -
03.08.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Казанківського районного споживчого товариства, про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на обєкт нерухомості в якому зазначає, що 19.12.2003 року між ОСОБА_1 та Казанківським районним споживчим товариством Миколаївської області було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлової будівлі) магазину №101, розташованого по вул. Радянська, 25 в с. Олександрівка Казанківського району Миколаївської області, що складається з приміщення магазину під літерою А-І нежилою площею 98,3 кв.м. Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі. З моменту укладання зазначеного договору вона (позивач) добросовісно та відкрито володіє та користується нерухомим майном та земельною ділянкою здійснює торгівельну діяльність, доглядає та утримує будівлю магазину, постійно робить в ній поточні та капітальні ремонти, сплачує відповідні платежі та податки. Нею (позивачем), замовлені проекти по електропостачанню та газозабезпеченню та підключено магазин до електричної та газової мережі та укладено договір оренди земельної ділянки, на якій розміщена будівля магазину. Однак, при зверненні про реєстрацію за позивачем прав на вказане нерухоме майно, 11.05.2017 року державним реєстратором було винесене рішення про відмову у державній реєстрації права приватної власності на вказане нерухоме майно нежитлову будівлю магазин №101, що розташований по вул. Сонячна, 25 в с. Олександрівка Казанківського району Миколаївської області тому, що договір між сторонами не оформлений нотаріально та не являється документом, який засвідчує право власності на майно, оскільки даний договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
На підставі викладеного позивач просила суд: визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна (нежитлової будівлі) магазину №101, розташованого по вул. Радянська, 25 в с. Олександрівка Казанківського району Миколаївської області, укладеного 19.12.2003 року між ОСОБА_1 та Казанківським районним споживчим товариством Миколаївської області та визнати за нею (позивачем) право власності на зазначене майно.
Позивач та в судове засідання не з'явилась, її представник за довіреністю ОСОБА_2 до суду надав заяву в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
19.12.2003 року між ОСОБА_1 та Казанківським районним споживчим товариством Миколаївської області, на підставі постанови правління за №13 від 19.12.2003 року, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлової будівлі) магазину №101, розташованого по вул. Радянська, 25 в с. Олександрівка Казанківського району Миколаївської області, що складається з приміщення магазину під літерою А-І нежилою площею 98,3 кв.м.
Згідно довідок, наданих 11.04.2017 року за вих. №157, 158 виконкомом Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, позивач здійснює торгівельну діяльність та платить за земельну ділянку на якій знаходиться будівля магазину, згідно укладеного з радою договору оренди землі від 06.01.2006 року.
Позивачем, замовлені проекти по електропостачанню та газозабезпеченню по підключено зазначеного магазину до електричної та газової мережі.
Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна (нежитлової будівлі) магазину було укладено 19 грудня 2003 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.
Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами були виконанні.
Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.
Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним.
У відповідності до ст.328 ЦК України право власності виникає із підстав не заборонених законом, зокрема, із правочинів.
Ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Оскільки позивач володіє, користується і розпоряджається зазначеним придбаним нерухомим майном магазином як власник, тобто здійснює всі функції, з яких складається право власності, а відповідач не надав заперечень проти права власності на майно позивачем, суд вважає можливим у відповідності зі ст. 48 Закону України «Про власність» і ст. 334 ЦК України визнати за ним право власності на нерухоме майно.
За таких обставин суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на нежитлову будівлю магазин №101, розташований по вул. Радянська, 25 в с. Олександрівка Казанківського району Миколаївської області, що складається з приміщення магазину під літерою А-І нежилою площею 98,3 кв.м.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 212 215 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна (нежитлової будівлі) магазину №101, розташованого по вул. Сонячна (Радянська), 25 в с. Олександрівка Казанківського району Миколаївської області, укладеного 19.12.2003 року між ОСОБА_1 та Казанківським районним споживчим товариством Миколаївської області.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно (нежитлову будівлю) магазину №101, розташованого по вул. Сонячна (Радянська), 25 в с. Олександрівка Казанківського району Миколаївської області.
Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: