Справа № 219/5771/17
Провадження № 2/219/3239/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 вересня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Брагіній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 76, та стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 10.03.2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, розходженнями поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. З відповідачем не проживають з листопада 2016 року, спільне господарство ними не ведеться, фактично шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права та права дитини.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати, строк для примиренні не надавати, збереження сімї неможливе, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Фролова», також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання доньки визнав частково, зазначив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, однак просив ухвалити рішення, яким стягувати з нього аліменти не з дня предявлення позову, а з вересня 2017 року, тому як з червня 2017 року донька знаходилася в літньому таборі та проводила час з бабусею, а не знаходилася на утриманні матері.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.03.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-НО № 462895, виданим повторно 23.05.2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, згідно якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, після реєстрації шлюбу «Бородич» змінила прізвище на «Фролова», про що був складений відповідний актовий запис № 76 (а.с.4).

Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін.

Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обовязки.

Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України).

Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на предявлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин.

При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Подружжя ОСОБА_2 шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сімї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя ОСОБА_2, оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 буде проживати з матірю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 148512, виданого 10.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 народилася 1.08.2007 року, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації народжень 10.08.2007 року зроблено відповідний актовий запис (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні надав до суду довідку про доходи від 18.08.2017 року, згідно якої він дійсно працює в структурному підрозділі «Господарська служба» регіональної філії « Донецька залізниця «ПАТ «Укрзалізниця», займає посаду диспетчер поїзний, загальна сума доходу за період з січня 2017 року по липень 2017 року без урахування аліментів становить 73 803 грн. 20 коп.(а.с.29).

Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У цьому випадку аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання рухомого або нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону.

В судовому засіданні відповідач просив ухвалити рішення, яким стягувати з нього аліменти не з дня предявлення позову (1.06.2017 року), а з вересня 2017 року, тому як з червня 2017 року донька знаходилася в літньому таборі та проводила час з бабусею, а не знаходилася на утриманні матері. Крім того, влітку він надавав матеріальну допомогу дитині на її відпочинок, тому просить стягувати аліменти саме з вересня 2017 року.

Позивач заперечувала проти стягнення аліментів з вересня 2017 року, просила стягувати аліменти з дня предявлення позову. Вказала, що дійсно донька перебувала в літньому таборі, однак дитину до табору вона збирала сама, купувала їй речі. Не заперечувала проти того, що відповідач також придбав дитині певні речі, однак вказала, що цього було замало, за цей період вона сама забезпечувала дитину.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, в звязку з чим суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, але у період з 1 червня 2017 року до 7 липня 2017 року, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а починаючи з 8 липня 2017 року не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до моменту досягнення дитиною повноліття, оскільки Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-У111 були внесені зміни до статті 182 Сімейного кодексу України, зокрема, до частини 2 даної статті, згідно якої розмір аліментів на одну дитину має бути не меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дані зміни набули чинності з 8 липня 2017 року.

Крім того, відповідач вказав, що як батько дитини бажає здійснювати контроль за цільовим витрачанням позивачем аліментів, він бажає бути впевненим, що аліменти будуть витрачатися позивачем виключно на дитину.

А тому суд розяснює відповідачу, що відповідно до ст. 186 Сімейного Кодексу України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212- 215, 367 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 55, 56, 110, 112 180, 181, 182, 183,191 Сімейного Кодексу України, положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 10.03.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 76.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "Фролова".

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але у період з 1 червня 2017 року до 7 липня 2017 року, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а починаючи з 8 липня 2017 року не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 1 червня 2017 року до моменту досягнення дитиною повноліття з урахуванням матеріального стану сімї, у якій виховується дитина.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення.

Суддя

ОСОБА_6