Справа № 159/2069/17
Провадження № 2/159/785/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на частину нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить визнати за нею право власності на 1/5 частину АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що спірна квартира була передана за розпорядженням органу приватизації від 16.02.94 р. № 43 (далі - розпорядження № 43) у приватну власність. На підставі розпорядження № 43 було видано свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 від 16.02.94 р. (далі - свідоцтво НОМЕР_1) на ім»я ОСОБА_3. Право власності останнього на спірну квартиру за свідоцтвом про право власності на житло НОМЕР_1 було зареєстровано у КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 26.02.94 р. за № 8 371. На момент приватизації у спірній квартирі проживали постійно та були прописаними і інші члени сім»ї, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідач у справі, вона. У зв»язку з допущеною помилкою за заявою відповідача у справі за розпорядженням органу приватизації від 13.10.16 р. № 24 було внесено часткові зміни у розпорядження № 43 та було видано свідоцтво про право власності на житло б/н від 13.10.16 р. (далі - свідоцтво від 13.140.16 р.), у якому було зазначено всіх співвласників переданого у власність шляхом безоплатної передачі у 1994 р. житла (спірної квартири) - (5 осіб). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Спадщину, що відкрилась після смерті останнього, в рівних частках прийняли: ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі 1/5 частки спірної квартири, що складає по 3/10 частки кожному. Однак, останні правовстановлюючих документів не оформляли. 16.11.09 р. померла ОСОБА_4. Спадщину після смерті останньої у вигляді права на 3/10 частини спірної квартири успадковано ОСОБА_3. Однак, останній правовстановлюючих документів не оформляв. Таким чином, ОСОБА_3, з врахуванням належному йому 1/5 частини спірної квартири за приватизацією, 3/5 частини спірної квартири в порядку спадкування належало 3/5 частин спірної квартири. 24.06.15 р. ОСОБА_3 помер. Спадщину після смерті останнього успадковано відповідачем. Рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 19.12.16 р. у цивільній справі № 159/4 198/16 - ц провадження № 2/159/1 507/16 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, виконкому Ковельської міськради, КП «ВОБТІ» про скасування держреєстрації права власності, визнання права власності на частку у нерухомому майні та визнання права власності на частку у нерухомому майні в порядку спадкування (далі - рішення суду від 19.12.6 р., позов було задоволено повністю. Тому просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на 1/5 частину спірної квартири.

Позивач та її представник - адвокат - в судове засідання не з»явились, хоча, кожна зокрема, належно оповіщені. Про причини неявки суду не повідомили. Попередньо представником позивача - адвокатом - подано до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, зазначено, що позов підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач - фізична особа - в судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомили, попередньо подала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, зазначивши, що позов визнає у повному обсязі. Письмового заперечення проти позову до суду не подала.

Представник відповідача - юридичної особи - в судове засідання не з»явився, хоча відповідач - юридична особа - належно оповіщена. Про причини неявки свого представника суду не повідомила, попередньо подали до суду заяви з проханням справу розглядати у відсутності їх представників. Письмових заперечень проти позову до суду не подано.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими.

Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як слідує з копії паспорта позивача серії НОМЕР_2, виданого 04.08.16 р. Дарницьким РВ ГУ ДМС України у м. Києві, вона є ІНФОРМАЦІЯ_2., уродженкою м. Ковеля Волинської області; 18.07.09 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_7.

Копією свідоцтва про народження області серії НОМЕР_3, виданого 03.06.85 р. відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому Волинської, батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого 18.07.09 р. відділом рацс Печерського РУЮ у м. Києві, після укладення шлюбу з ОСОБА_7 дружині - ОСОБА_6 присвоєно прізвище - «Тимченко».

Таким чином, ОСОБА_3 є батьком позивача.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 16.02.94 р. НОМЕР_1, виданого Ковельською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділку Львівської залізниці, спірна квартира, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з розпорядженням органу приватизації № 43 від 16.02.94 р., належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3. Право власності останнього на спірну квартиру було зареєстровано у ВОБТІ на праві приватної власності на підставі вищезазначеного свідоцтва у реєстровій книзі за № 8 371 від 25.02.84 р..

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ковелі Волинської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 відділом рацс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області.

13.10.16 р. Рівненською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділку Львівської залізниці як органом приватизації було прийнято розпорядження № 24 від 13.10.16 р., на підставі якого було внесено зміни у вказане вище розпорядження органу приватизації НОМЕР_1; було видане свідоцтво про право власності на житло від 13.10.16 р., за яким сторін у розглядуваній справі та ряд інших фізичних осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5 як членів сім»ї ОСОБА_3 було зазначено співвласниками спірної квартири.

Таким чином, у сторін - фізичних осіб - виникла ситуація, коли вони як члени сім»ї ОСОБА_3 на час приватизації спірної квартири, визначили останнього у процесі оформлення приватизації спірної квартири уповноваженим власником; використали своє право на приватизацію спірної квартири спільно у приватну, спільну сумісну власність у 1994 р.. Однак, свідоцтво про право власності на житло від 16.02.94 р. було видане на ім»я лише ОСОБА_3 як власника, хоча і зазначено, що власність на квартиру є спільною сумісною.

Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Відповідно до положень ст. 86 ЦК України (в ред. 1963 р.), що діяв на час приватизації квартири, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Ст. ст. 55, 57 Закону України «Про власність», що був чинним на час приватизації квартири, визначено, власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Якщо в результаті видання акта органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як слідує з положень ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Нею передбачено, що правочин не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (домов), кімнат у квартирах і одноквартирних домах, де проживають два або більш наймачів, та господарських споруд та приміщень, які відносяться до них, з державного житлового фонду на користь громадян України.

Тобто, приватизація державного житлового фонду є правочином у розумінні норм цивільного права.

Як вбачається зі змісту ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у її редакції, чинній за станом: на 16.02.94 р., приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в т. ч. тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації. Передача квартир у власність громадян оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру. Спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом або арбітражним судом відповідно до їх компетенції.

Тобто, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та сторони у розглядуваній справі, спільно набули у власність спірну квартиру відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У зв»язку із допущеними помилками, орган приватизації, прийнявши 13.10.16 р. розпорядження № 24 про внесення часткових змін у розпорядження органу приватизації НОМЕР_1, тим самим визнав, що первинна приватизація спірної квартири, а як наслідок - і оформлення, видача і подальша реєстрація права власності на об»єкт нерухомого майна - квартиру - у Волинському ОБТІ були проведені з порушенням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: право власності на квартиру усіх осіб, які стали співвласниками спірної квартири, у т. ч. - позивача у розглядуваній справі - зареєстрованим не було, що призвело до порушення їх прав.

Як слідує з копії паспорта на спірну квартиру, що виготовлений 10.03.17 р. КП «Волинське облбюро техінвентаризації», спірна квартира не містить самочинного будівництва.

Як слідує з копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 19.12.16 р. у цивільній справі № 159/4 198/16 - ц провадження 3 2/159/1 507/16 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, виконкому Ковельської міськради Волинської області, КП «Волинське облбюро техінвентаризації» про скасування держреєстрації права власності, визнання права власності на частку у нерухомому майні та визнання права власності на частку у нерухомому майні в порядку спадкування, що набрало законної сили 10.01.17 р., з врахуванням, у т. ч., вищенаведених обставин, судом було скасовано держреєстрацію права власності на спірну квартиру в порядку приватизації за свідоцтвом про право власності на житло НОМЕР_1 ОСОБА_3 та було визнано за ОСОБА_6 як однією із співвласників спірної квартири в порядку приватизації право власності на 1/5 спірної квартири, поряд з іншою підставою для визнання за нею ж права власності на 3/5 часток спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3. При цьому судом було встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 в рівних частках прийняли: син - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як пережиле подружжя. У зв»язку з цим частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у справі власності на спірну квартиру склали - по 3/10. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 що стверджується корпією свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5, виданого відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області 17.11.09 р.. Спадщину, що відкрилась після смерті останньої, у т. ч. - право власності на 3/10 частки спірної квартири, успадкував ОСОБА_3. На даний час ОСОБА_6 є власницею 4/5 часток спірній квартирі, за позивачем у вказаній вище справі - залишено 1/5 ідеальної долі у спірній квартирі. Однак, суд приймає до уваги, що таке формулювання щодо залишення 1/5 ідеальної долі у спірній квартирі за ОСОБА_1 не стверджує її права власності на 1/5 частку у спірній квартирі.

Таким чином, судом встановлено, що позивач з 25.02.94 р. набула спірну квартиру у спільну сумісну власність із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Помилка у оформленні свідоцтва про право власності на житло від 16.02.94 р. лише на ім»я ОСОБА_3 була виправлена видачею свідоцтва про право власності на житло від 13.10.16 р. із зазначенням усіх п»яти співвласників спірної квартири: позивача, відповідача - фізичної особи, та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - на той час - вже покійних. Однак, за свідоцтвом НОМЕР_1 вже була проведена держреєстрація спірної квартири лише на ім»я ОСОБА_3. Оформлення позивачем свого права власності на квартиру в порядку приватизації було унеможливлене наявністю вищезазначеної держреєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_5 у ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_4 - у ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3 - у ІНФОРМАЦІЯ_7., з врахуванням використання спадкоємцями права на спадкування спадщини, що відкрилась після вказаних вище осіб як спадкоємців, рішенням суду від 19.12.16 р., що набрало чинності, визначено, що співвласниками спірної квартири є ОСОБА_6 - відповідач у розглядуваній справі _- на 4/5 частки. Позивач же набула право власності на 1/5 частку у спірній квартирі в порядку приватизації. Реєстрація права власності на спірну квартиру в цілому, скасоване за рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 19.12.16 р. у вищевказаній цивільній справі № 159/4 198/16 - ц. Тому позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, ч. ч. 2, 3 ст. 27, 60, ч. 3 ст. 61, ст. ст. 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 16, 202, 203, 355, 328 ЦК України, ст. 86 ЦК України (в ред. 1963 р.), ст. ст. 55, 57 Закону України «Про власність», ст. ст. 1, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у її редакції, чинній за станом на 16.02.94 р., суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за тимченко ОСОБА_9 право власності на 1/5 частку у квартирі АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк