Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2549/16-ц

Номер провадження: 2/511/110/17

13 вересня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

при секретарі Кириловій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 Банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11709,58грн.,

ВСТАНОВИЛА:

15.11.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.04.2007року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед Банком станом на 30.09.2016 р. склала 15 519,60 грн. Від зазначеної суми заборгованості ОСОБА_1 відняв суму у розмірі 4843,81грн., яка була задоволена судовим наказом від 21.10.2008 року, отже заборгованість до стягнення становить 11709,58грн. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити його позов.

Представник відповідача ОСОБА_2, - ОСОБА_3, не погодившись з позовними вимогами позивача, в інтересах ОСОБА_2, надав до суду заперечення, які обґрунтував тим, що судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.12.2008 року з відповідача вже було стягнуто заборгованість в сумі 4843,81грн. та просив суд, застосувати строк позовної давності до заявлених ПАТ КБ «Приват Банк» позовних вимог і відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, справу розглянути за його відсутністю та відсутністю відповідача.(а.с.73-85).

Представник позивача у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, з запереченнями з боку представника відповідача не погодився та до суду надіслав пояснення з цього приводу, обґрунтував їх тим, що прийняття судового наказу не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права отримання сум, передбачених умовами Договору та не тягне за собою припинення договору. Погашення заборгованості, що була стягнена за судовим наказом було на протязі 2011 2013 років про що, зазначає відповідач. Сторони в даному договорі взагалі не обмежували строк дії кредитної картки конкретною календарною датою. Сторонами був укладений договір 15.04.2007 року строком на 12 місяців. Договір щорічно автоматично лонгувався на 12 місяців та на даний час договір діє до 15.04.2018 року, оскільки з 15.04.2007 року жодна зі сторін не заявила про свій намір його розірвати, надав заяву, відповідно до якої наполягав на задоволенні позовних вимог.(а.с.90-98).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.04.2007 року ОСОБА_2, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.5-7).

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_1 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.(а.с.25).

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач у позові зазначає, що ПАТ КБ «Приват Банк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» на Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк», про що зазначено у п.п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».(а.с.17).

17.07.2009 року було проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).(а.с.21).

Відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою".

Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 кредит у розмірі встановленому Договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_2 була зобов'язана погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно статей 526, 527,530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 30.09.2016 року має заборгованість -15519,60грн., яка складається з наступного:

-3644,65грн., - заборгованість за кредитом;

-10905,83грн., - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

-969,12грн., - заборгованість за пенею та комісією.

Від цієї суми заборгованості позивачем віднімається сума у розмірі 4843,81грн., яка була задоволена судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.10.2008 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 10675,79грн.

Окрім того штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500грн., штраф(фіксована частина).

-533,79грн., - штраф (процентна складова).

Отже, заборгованість до стягнення становить 11709,58грн.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»,договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Таким чином, заявлені Банком позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 правомірні та обґрунтовані.

Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідач представник відповідача ОСОБА_3 надав суду заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності. (а.с.103).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України).

Частиною п'ятою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.12.2008 року №2-н-293-2008 року з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за кредитом 4843,81грн. Заборгованість нею була погашена, що підтверджується довідкою Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби, згідно до якої борг сплачений, а провадження за №22633170 закрите.(а.с.76-78).

Так, із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.04.2007 року станом на 30.09.2016 року та виписки про рух коштів вбачається, що ОСОБА_2 здійснювала платежі 21.06.2007 року на суму 8.61 гривень, 21.07.2007 року на суму 76.89 гривень, 30.08.2007 року на суму 100.99 гривень, 25.09.2007 року на суму 117.91 гривень, 27.10.2007 року на суму 103.19 гривень, 20.11.2007 року на суму 1,79гривень, 24.11.2007 року на суму 115.66 гривень, 30.12.2011року на суму 173,13 гривень, 29.05.2012 року на суму 40.13 гривень, 12.07.2012 року на суму 12.06 гривень, 01.04.2013 року на суму 238.72 гривень, 03.04.2013 року на суму 86.04 гривень, 08.07.2013 року на суму 33.12 гривень, останній платіж по кредиту здійснено 14.11.2013 року на суму 390,96 гривень. ПАТ КБ «Приват-Банк» звернувся до суду із позовом 15.11.2016 року, тобто в межах строку позовної давності (а. с. 7-12).

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивач звертався з претензією на адресу відповідача про сплату заборгованості.

В правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року по справі № 6-14цс14, яка згідно із ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для судів визначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору,картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

На виконання ухвали Роздільнянського районного суду від 18.07.2017 року про надання позивачем детального розрахунку нарахування процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності, позивач надав відповідь про технічну неможливість зробити окремий розрахунок відсотків, оскільки вони нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість розраховують формулою, яка діяла до 04.2014 року.(а.с.113-126).

Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що підписуючи заяву, відповідач розумів вказані умови, у тому числі щодо погодження сторонами терміну позовної давності, що є порушенням вимог ст.259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення договору у письмовій формі про збільшення строку позовної давності.

Таким чином, у відповідності до ст.ст. 256-258, 261, 267, абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», строк позовної давності щодо вимог про повернення заборгованості по кредитному договору б/н від 15.04.2007 року пропущений.

Також, у своїй позовній заяві ПАТ «КБ «Приватбанк» не ставило питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначило.

Окрім того, згідно довідки позивача між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2був підписаний кредитний договір б/н від 15.04.2007р., за яким було видано тільки одну кредитну картку 15.04.2007р., з зазначенням терміном дії до квітня 2010 року (а.с. 126).

В свою чергу, як було вище зазначено, представником відповідача ОСОБА_3, були подані до суду заперечення, згідно яких він просив застосувати позовну давність та з цих підстав відмовити ПАТ «КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заявлених позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,61,209,212, 214-215 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11709,58грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Іванова