АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 684/763/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1652/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Старосинявського районного суду від 19 липня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення вкладу та процентів за час прострочення, зобовязання до нарахування та виплати процентів за користування вкладом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_6 вказувала, що за договором банківського вкладу (депозиту) № SAMDN7755 «Стандарт» від 09.01.2013 року вона передала, а відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв вклад в сумі 18000 доларів США на строк 365 днів до 09.01.2014 року включно із сплатою 8,5% річних за користування вкладом.

Відповідно до умов договору період нарахування процентів становить 1 місяць та нараховані проценти в перший робочий день після закінчення місяця зараховуються банком на видану клієнту карту Deposit Card №885820; у випадку закінчення строку дії вкладу він автоматично продовжується на такий же строк, якщо сторони не заявили про відмову у продовженні строку.

До квітня 2014 року позивач отримувала із свого карткового рахунку проценти за договором банківського вкладу у відділенні банку в смт. Стара Синява. Проте, з квітня 2014 року зарахування процентів на картковий рахунок припинилось. Після звернення до Приватбанку у звязку з невиконанням умов договору ОСОБА_6 отримувала відповіді про те, що ситуація щодо невиконання договору виникла у звязку із нестабільною ситуацію в Україні та АРК, так як її депозит був відкритий у Криму.

Таким чином банк з 11 квітня 2014 р. не виконує своїх зобовязань по щомісячному нарахуванню та зарахуванню на картковий рахунок позивача процентів за користування вкладом за період з 11.03.2014 р. по 10.01.2015 р.

05.12.2014 року ОСОБА_6 направила відповідачу заяву про відмову від продовження дії договору вкладу на наступний період, тому строк вкладу закінчився 10.01.2015 р., а 12.01.2015 р. банк зобовязаний був повернути позивачу суму вкладу та нараховані проценти, чого зроблено не було.

Тому позивач просила суд: стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь суму вкладу 18000 доларів США, що становить 460116,38 грн, 25229,72 грн 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення з 13.01.2015 року по день подання заяви до суду (668 днів) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та 9220220,97 грн 3% пені за кожен день прострочення повернення вкладу; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити проценти за користування вкладом за період з 11.03.2014 року по 10.01.2015 року включно за процентною ставкою, яка діяла в цей період в банку для депозитних вкладів такого виду відповідно до умов договору та з 11.01.2015 року по день фактичного повернення вкладу за процентною ставкою в розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Ухвалою Старосинявського районного суду від 18.07.2017 року позов ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк» в частині вимог про стягнення пені в розмірі 3% річних з кожен день прострочення вкладу за період з 13.01.2015 року по 10.11.2016 року в сумі 9220220,97 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Старосинявського районного суду від 19 липня 2017 року позов задоволений.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 суму вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN7755 в розмірі 18000 доларів США, що еквівалентно 460116,38 грн. та 3% річних за прострочення повернення вкладу в сумі 25229,72 грн.

Зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» нарахувати та виплатити ОСОБА_6 проценти за користування вкладом відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) SAMDN7755 «Стандарт» за період з 11.03.2014 року по 10.01.2015 року включно за процентною ставкою, яка діяла в цей період в банку для депозитних вкладів такого виду та з 11.01.2015 року по день фактичного повернення вкладу за процентною ставкою в розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Стягнуто із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 4853,46 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається, що суд неправильно застосував положення ч. 1 ст. 1058 та ст. 1061 ЦК України та прийшов до помилкового висновку, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладників підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором (17% річних) та не врахував, що договором не визначено розмір ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобовязання за ним. Суд не застосував ст. 1070 ЦК України та не врахував, що з банку підлягають стягненню проценти за ставкою в розмірі, що зазвичай сплачуються банком за вкладом на вимогу.

Крім того, матеріали справи не містять належним чином завіреної копії договору банківського вкладу, відсутня квитанція про внесення грошових коштів, яка б відповідала вимогам п. 10.1. Інструкції № 492, п. 2.9 глави ІV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» розділу 2 «Приймання готівки» Інструкції № 174. Суттєве значення має надання позивачем саме оригіналів документів, оскільки на окупованій території Автономної республіки Крим органи-окупанта АНО «ФЗВ», за рахунок майна відповідача здійснює виплати вкладникам ПАТ КБ «Приватбанк», договори яким були укладені з філією Кримське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», при цьому виплати здійснюються на підставі оригіналів документів, у тому числі договору депозитного вкладу та платіжного документу про внесення за ним коштів.

Суд безпідставно стягнув на користь позивача 3% річних за кожен день прострочення надання послуг по депозитному договору згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, випливають із договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів». Вказані відносини регулюються Цивільним Кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 9 січня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDN7755 «Стандарт», відповідно до умов якого клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в розмірі 18 000 доларів США на строк 365 до 09.01.2014 року включно.

Відсоткова ставка за вкладом становить 8,5 % річних. Період нарахування відсотків по вкладу - 1 місяць. Мінімальний строк вкладу 3 місяці.

Згідно п. 3 договору № SAMDN7755 банк видає клієнту платіжну карту Deposit Card № 885820 та по закінчення кожного цілого місяця з моменту укладення договору в перший робочий день нараховуються проценти за вкладом та зараховуються на карту.

Пунктом 5 договору сторони погодили, якщо після закінчення мінімального строку вкладу, вказаного у п.1 договору, клієнт не заявив про бажання повернути вклад, мінімальний строк вкладу автоматично вважається продовженим ще на один мінімальний строк та може продовжуватись неодноразово без явки клієнта в банк. При продовженні мінімального строку вкладу розрахунок процентів за кожен продовжений мінімальний строк здійснюється за процентною ставкою, яка діє в банку для депозитних вкладів такого виду (найменування) без укладення додаткових угод до договору.

Відповідно до п. 6 договору, у випадку, якщо до закінчення строку вкладу, клієнт не повідомив банк про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається пролонгованим на строк, зазначений в п. 1 цього договору. Строк вкладу пролонгується неодноразово без явки клієнта в банк. При цьому перебіг нового строку вкладу і нового мінімального строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

Згідно виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по картці № 885820, валюта рахунку USD, від 26.08.2016 року № MS0O-1JAO-KCK3-QD61, ОСОБА_6 на вказану картку щомісячно 10-го числа кожного місяця зараховувались проценти за депозитним договором SAMDN8000********7755.

З квітня 2014 року зарахування процентів припинилось.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявами про виплату коштів, на що відповідач повідомляв їй про складнощі з обслуговування депозитів та рахунків, відкритих відділеннях ПАТ КБ «ПриватБанк», які перебували на окупованій території АР Крим.

05.12.2014 року ОСОБА_6 письмовою заявою відмовилась від подальшого продовження строку дії вкладу та просила видати суму депозитного вкладу із нарахованими процентами на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого строку договору.

Суму вкладу та нараховані відсотки за договором № SAMDN7755 «Стандарт» позивачці повернуто не було.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами.

Враховуючи, що строк дії вкладу за договором № MS0O-1JAO-KCK3-QD61 від 09.01.2013 р. закінчився 10 січня 2015 року, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором щодо повернення вкладу у сумі 18000 доларів США, що еквівалентно 460116,38 грн та щодо виплати процентів за користування вкладом не виконав, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач порушив умови договору від 09.01.2013 р. та положення ч. 1 ст. 1058, ч. 2 ст. 1060, 1074, 1061 ЦК України.

За таких обставин суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь ОСОБА_6 суму вкладу та 3% річних за прострочення вкладу відповідно до ст. 625 ЦК України та зобовязав ПАТ КБ «ПриватБанк» нарахувати та виплатити ОСОБА_6 проценти за користування вкладом відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) SAMDN7755 «Стандарт» за період з 11.03.2014 року по 10.01.2015 року включно за процентною ставкою, яка діяла в цей період в банку для депозитних вкладів такого виду та з 11.01.2015 року по день фактичного повернення вкладу за процентною ставкою в розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував положення ч. 1 ст. 1058 та ст. 1061 ЦК України та прийшов до помилкового висновку, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладників підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором (17% річних) та не врахував, що договором не визначено розмір ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобовязання за ним. Суд не застосував ст. 1070 ЦК України та не врахував, що з банку підлягають стягненню проценти за ставкою в розмірі, що зазвичай сплачуються банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ч. 1 ст. 1061 ЦК України).

Апеляційним судом встановлено, що 5 грудня 2014 року ОСОБА_6 письмовою заявою відмовилася від подальшого продовження строку дії вкладу за договором № SAMDN7755 «Стандарт». Таким чином строк вкладу відповідно до договору закінчився 10.01.2015 р.

Оскільки з квітня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив виплачувати позивачу проценти за користування вкладом, суд першої інстанції правильно вказав у рішенні, що банк зобовязаний нарахувати та виплатити позивачу проценти за період з 11.03.2014 р. по 10.01.2015 р. включно за процентною ставкою, яка діяла в цей період в банку для депозитних вкладів такого виду відповідно до п. 5 договору, та з 11.01.2015 р. після закінчення строку дії вкладу по день фактичного повернення вкладу за процентною ставкою в розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Не впливають на законність рішення суду твердження апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув на користь позивача 3% річних за кожен день прострочення надання послуг по депозитному договору згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, випливають із договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Старосинявського районного суду від 18.07.2017 року позов ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк» в частині вимог про стягнення пені в розмірі 3% річних з кожен день прострочення вкладу за період з 13.01.2015 року по 10.11.2016 року в сумі 9220220,97 грн. залишено без розгляду.

Таким чином, суд не стягував на користь позивача 3% річних за кожен день прострочення надання послуг по депозитному договору згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи про те, що матеріали справи не містять належним чином завіреної копії договору банківського вкладу, відсутня квитанція про внесення грошових коштів, яка б відповідала вимогам п. 10.1. Інструкції № 492, п. 2.9 глави ІV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» розділу 2 «Приймання готівки» Інструкції № 174.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 9 січня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDN7755 «Стандарт», яким позивач внесла, а банк прийняв грошові кошти в розмірі 18000 доларів США на строк 365 до 09.01.2014 року включно.

Умовами договору № SAMDN7755 визначений розмір та порядок нарахування відсоткової ставки за користування вкладом.

До квітня 2014 року позивач отримувала із свого карткового рахунку проценти за договором банківського вкладу у відділенні банку в смт. Стара Синява.

ОСОБА_6 є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме завіреними суддею копіями договору № SAMDN7755 «Стандарт» (а.с. 8), заяви позивача, згідно якої вона доручає банку проценти по вкладу № SAMDN7755 перераховувати на карту Deposit Card №885820 (а.с. 9), заяви на оформлення вкладу з отриманням електронної ощадної книжки, копією виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по картці №885820, валюта рахунку USD, від 26.08.2016 року № MS0O-1JAO-KCK3-QD61 (а.с. 10).

Виконання умов договору сторонами, зокрема сплата ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачу процентів за користування вкладом, також свідчить про укладення договору.

Оскільки відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-ІІІ банк відповідає за своїми зобовязаннями всім своїм майном відповідно до законодавства; стороною у договорі № MS0O-1JAO-KCK3-QD61 є юридична особа ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що саме ПАТ КБ «ПриватБанк» має виконувати обовязки за укладеним договором та нести відповідальність за порушення мов договору.При цьому, місце укладення договору банківського вкладу, ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання зобовязань по укладених і правомірних правочинах.

Інші підстави, в межах доводів апеляційної скарги, для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Старосинявського районного суду від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий підпис

Судді підписи

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

==============================================================

Головуючий у І інстанції Галиш І.Б.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27