Провадження №2о/337/96/2017
Справа № 337/3302/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017 року Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Кучерук І.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту що має юридичне значення

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення а саме, що він постійно проживав разом із ОСОБА_3, яка померла 16.04.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 на час її смерті, тобто на час відкриття спадщини, мотивуючи тим, що 16.04.2012 року померла його бабуся ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,14 га, яка знаходиться на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області. За життя, 02.07.2003 року, ОСОБА_3, було складено заповіт на імя заявника. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є її дочка - ОСОБА_2, ОСОБА_4, який помер 27.01.2009 року. Інших спадкоємців першої черги немає. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, оскільки ніхто не звернувся із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_1 зазначає, що проживав разом із померлою бабусею за його зареєстрованим місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 до її смерті, однак вона була зареєстрована за іншою адресою. Оскільки бабуся була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою, яка була відмінною від її фактичного проживання, то він позбавлений оформити спадщину, оскільки нотаріусу необхідно надати докази спільного проживання разом з бабусею. Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що на момент смерті він проживав разом з спадкодавцем надасть можливість звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що огляду на те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті моєї бабусі, то в даному випадку відсутній спір про право. До того ж, спадкоємці жодної із черг не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

За положеннями ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно зі ст. 234, 235 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до наданих документів, місце смерті ОСОБА_3 Запорізька область, Василівський район, село Шевченка, а вимоги заявника стосуються встановлення факту постійного проживання нього разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1, на час її смерті - відкриття спадщини.

Згідно п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строчу, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 3.22. Порядку, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Заявник разом із заявою про встановлення факту, не надав доказів на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Із змісту заяви вбачається наявність спору про право, так як вимоги заявника полягають у встановленні факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що дає підстави вважати спадкоємця таким, що прийняв спадщину.

Аналіз наданих документів дає підстави для висновку, що в даному випадку виник спір про право на спадщину. Крім того, мотивуючи заяву, ОСОБА_1 вказав, що встановлення даного факту надасть можливість звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відповідно до заповіту від 02.07.2003 року після смерті спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 16.04.2012 року.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Беручи до уваги, що заявник ставить питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання зі спадкодавцем, та що від встановлення даного юридичного факту безпосередньо майнові права заявника не виникають, а від вирішення факту залежить визнання права на спадщину, суддя вважає, що в даному випадку вбачається спір про право, який повинен розглядатися за загальними правилами позовного провадження, зокрема, з дотриманням його основних принципів змагальності та диспозитивності.

У звязку з цим суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у справі і розяснити заявнику його право на подання позову на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст.256 ч.4 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкриті провадження за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту що має юридичне значення - відмовити.

Розяснити ОСОБА_1 право звернутися до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: