УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом із тим, позивачем надано клопотання про відстрочення сплати судового збору. В обґрунтування клопотання зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 21.12.2015 року № 914 у ПАТ «ВБР» було відкликано ліцензію та розпочато процедуру ліквідації. Зазначені обставини, на його думку, свідчать про скрутне матеріальне становище, оскільки на даний час ПАТ «ВБР» не здійснює діяльність та не отримує прибутку, що є підставою для застосування положень ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України та ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судових витрат (судового збору) на визначений (певний) строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Дослідивши зазначене клопотання, суддя приходить до висновку про його необґрунтованість, оскільки обставини, на які посилається позивач, зокрема, скрутне матеріальне становище і відсутність прибутків, не підтверджені жодними доказами, і взагалі не можуть слугувати підставою для відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру чи звільнення від його сплати.

Відтак, позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

На підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом із цим, у ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Наведені у заяві доводи заявника не дають підстав для його задоволення та відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, оскільки до заяви не додано доказів на підтвердження таких доводів, а безпідставне звільнення чи відстрочення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Суддя приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у відстроченні сплати суми судового збору.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру юридичною особою передбачено сплату судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, зважаючи на обсяг заявлених майнових вимог та розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня поточного року, розмір судового збору, що підлягає сплаті позивачем, становить 1600,00 гривень.

Отже, позивачеві необхідно усунути виявлені недоліки позову, сплативши відповідну суму судового збору за відповідними реквізитами, та надати на адресу суду у встановлений термін первісні платіжні документи.

Згідно ст. 121 ЦПКУ суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 ЦПКУ, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суддя вважає, що позивачем не виконано вимоги ст. 119 ЦПК України, тому позовну заяву слід залишити без руху з наданням позивачу 5-ти денного строку на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

ухвалила:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в особі представника ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, - відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху.

Надати позивачеві строк терміном пять днів з моменту отримання копії ухвали суду і розяснити, що у разі не усунення вказаних недоліків у визначений термін заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: