Справа № 496/1900/17
Провадження № 2/496/1289/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Полубок Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса»» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :
16.06.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати звільнення з роботи незаконним та скасувати наказ відповідача від 28.12.2016 року №333-п про звільнення з роботи та поновити його на роботі в ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» на посаді начальника групи інспекторів кінологів з дня звільнення, з 28.12.2016 року, також стягнути з відповідача та зобов`язати виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.12.2016 року по день поновлення на роботі із розрахунку суми середнього заробітку та зобов`язати відповідача внести до трудової книжки відомості про скасування запису про звільнення його з посади начальника групи інспекторів кінологів за п.2 ст.36 КЗпП України, а також здійснити запис про поновлення його на посаді.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до наказу директора TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» №102-п від 30.04.2014 року, з 01.05.2014 року він працював в TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса», на посаді начальника групи інспекторів - кінологів. Наказом директора TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» №333-п від 28.12.2016 року він був звільнений на підставі пункту 3 статті 36 Кодексу Законів про працю України, тобто у зв`язку із призовом на військову службу. Зазначене звільнення з роботи вважає незаконним та безпідставним. Також вказує, що з 25.03.2015 року під час четвертої хвилі мобілізації, він був призваний на військову службу, яку проходив в районі проведення антитерористичної операції. 04.04.2016 року він був демобілізований та повернувся на місця роботи TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса». Після демобілізації 08.04.2016 року, у ІНФОРМАЦІЯ_1 його було зараховано в резерв першої черги та видано мобілізаційний припис та безтермінову повістку, в яких було зазначено, що після відповідного виклику він був зобов`язаний з`явитися на протязі 24 годин до військкомату. 27.11.2016 року позивачу представниками військового комісаріату було вручено повістку про прибуття до Маліновського районного військового комісаріату м. Одеси. 28.11.2016 р. в Маліновському районному військовому комісаріаті м. Одеси йому запропонували поступити на час дії особливого періоду або на визначений строк до його закінчення. При цьому йому роз`яснили, що на час проходження військової служби за діючим законодавством України, місце роботи, посада і середній заробіток в TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» будуть збережені. Позивач погодився на такі умови, після чого йому вручили припис про вибуття до військової частини НОМЕР_1 смт. Десна Чернігівської області. По прибуттю до військової частини НОМЕР_1 та проходження відбору кандидатів на військову службу, 29.11.2016 року позивач уклав контракт про проходження військової служби строком на шість місяців. 23.12.2016 року позивач надав до відділу кадрів TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» копію контракту, мобілізаційного припису та інших документів, з метою повідомлення щодо поважності причин відсутності на роботі, збереження за ним місця роботи, посади та виплати середнього заробітку. Наприкінці грудня 2016 року до позивача з TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» надійшло повідомлення про прибуття до місця роботи з метою отримання трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення з роботи. Після отримання зазначеного повідомлення, також наприкінці грудня 2016 року позивач прибув до відділу кадрів TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса», де його ознайомили під підпис з наказом №333-п від 28.12.2016 року про звільнення його з роботи на підставі пункту 3 статті 36 Кодексу Законів про працю України, тобто у зв`язку із призовом на військову службу, та видали трудову книжку. Приблизно наприкінці лютого 2017 року позивачу з TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» надали відповідь на його звернення, з якого він не вбачав відповідей по суті заданих ним питань у зверненні. 22.12.2017 р., з військової частини НОМЕР_1 (смт Десна) його було направлено для проходження військової служби за контрактом до підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, де він і проходить військову службу за контрактом. Таким чином позивач вважає, що його протизаконно позбавили місця роботи, посади та середнього заробітку в TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса», у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Також позивач надав до суду клопотання, в якому просив визнати строки пропущення звернення до суду поважними та поновити йому строк на звернення до суду.

В судовому засіданні позивач на позові наполягав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, при цьому посилалась на письмові заперечення у справі (а.с.42-47).

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та поновити йому строк звернення до суду, та приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свобод громадянина захищаються судом.
Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Судом встановлено, що відповідно до наказу TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» №102-п від 30.04.2014 року, ОСОБА_1 з 01.05.2014 року працював в TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса», на посаді начальника групи інспекторів кінологів (а.с.14).

Відповідно до Указу президента №15/2015 від 14 січня 2015 р. «Про часткову мобілізацію» протягом 2015 року в Україні було оголошено часткову мобілізацію у три черги протягом 220 діб з дня набрання чинності зазначеним Указом, тобто до 18 серпня 2016 р.
В зазначений період часу приймаючи участь в четвертій хвилі мобілізації, ОСОБА_1 був мобілізованим, проходив військову службу за призовом до демобілізації 04.04.2016р.
Згідно наказу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» №72-п від 25.03.2015 р. ОСОБА_1 з 25.03.2015 р. був відсторонений від виконання посадових обов`язків на період служби у зв`язку із мобілізацією на особливий період (а.с.48).
Згідно довідок військової частини НОМЕР_2 від 17.03.2016 року, 04.04.2016 року про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, ОСОБА_1 дійсно безпосередньо брав участь в антитериростичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 26, 27).
29.11.2016 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (а.с.20-21).
Наказом TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» №333-п від 28.12.2016 року ОСОБА_1 був звільнений на підставі пункту 3 статті 36 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку із призовом на військову службу (а.с.15).

Отже, як вбачається, з 28.12.2016 р. трудові відносини з ОСОБА_1 припинилися, у зв`язку із вступом за контрактом на військову службу.
Діючим законодавством України альтернативою проходження військової служби у Збройних Силах України за призовом передбачено проходження громадянами військової служби в добровільному порядку (ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно положень п.2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), у добровільному порядку громадяни проходять військову службу, зокрема, за контрактом осіб рядового складу.
З контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу б/н, укладений 29.11.2016 р. між Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вбачається, що контракт, підписаний ОСОБА_1 є строковим і укладений сторонами, що його підписали на строк 6 (шість) місяців.
Згідно умов абз.2 п.1 Контракту ОСОБА_1 зобов`язаний проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку Контракту, а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк контракту.
Виходячи з положень п.1 Контракту останній укладений на добровільних засадах і відповідно до положень п.4 Контракту Сторони взяли на себе зобов`язання не пізніше, ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладанні із зазначенням причин, передбачених нормативно - правовими актами.
Вказані умови Контракту закріплюють можливість зміни строку Контракту лише за умови настання особливого періоду (при цьому, будь яких посилань на укладення Контракту під час дії особливого періоду Контракт не містить) або можливість укласти новий контракт за ініціативою Сторін після спливу шестимісячного терміну дії.
Отже, підписання ОСОБА_1 . Контракту з Міністерством оборони України стало підставою для припинення трудових відносин та звільнення позивача з ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» згідно п. 3 ст.36 Кодексу законів про працю України.
Крім того, ОСОБА_1 не уклав контракт як особа, що у зв`язку з оголошенням демобілізації вирішила продовжити військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом. Оскільки, як вбачається з пояснень позивача після демобілізації 04.04.2016 р. ОСОБА_1 повернувся на місце роботи в ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА», де його посада і середній заробіток зберігались та через деякий час приймає рішення про проходження військової служби в добровільному порядку шляхом укладення з Міністерством оборони відповідного контракту.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись Конституцією України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса»» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Горяєв І.М.