Справа № 288/113/17
Провадження № 2/288/230/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про відшкодування шкоди в якому вказує, що він є власником земельної ділянки в с.Паволоч площею 3.4449 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що належить йому на праві приватної власності.

Весною 2015 року Позивач домовився з ОСОБА_2 (далі-Відповідач), про оренду вказаної земельної ділянки на умовах оплати за користування його земельною ділянкою в розмірі 5 відсотків від вартості земельної ділянки та після збору урожаю, Відповідач розрахувався з Позивачем за користування земельною ділянкою.

За 2016 рік коли земельною ділянкою користувався ОСОБА_2, останній обіцяв розрахуватись восени, після збору урожаю, розмір оплати за користування земельною ділянкою становитиме 5 відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 3.4449 га. складає 158334 (сто п'ятдесят вісім триста тридцять чотири) гривні 17 копійок, таким чином 5 відсотків від 158334 гривень 17 копійок складає 7916 (сім тисяч дев'ятсот шістнадцять) гривень 70 копійок.

З укладенням договору оренди земельної ділянки ОСОБА_2 зволікав. Коли ж ОСОБА_2 засіяв земельну ділянку та зібрав урожай в 2016 року він почав вимагати в Позивача укласти з ним договір оренди землі строком на 10 років. Від укладення такого договору Позивач відмовився.

На даний момент, Відповідач з Позивачем за користування земельною ділянкою за 2016 рік, не розрахувався. На прохання Позивача розрахуватись, ОСОБА_2 вимагає укласти з ним договір оренди землі строком на 10 років і лише в цьому випадку поверне Позивачу кошти за користування земельною ділянкою.

Договору оренди землі укладати з ОСОБА_2 на даний момент Позивач наміру не має. З приводу того, що Відповідач користувався земельною ділянкою та не сплатив коштів, Позивач звернувся із заявою до Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області, про те що ОСОБА_2 не повертає йому кошти. За результатами розгляду звернення Позивача було складено висновок відповідно до якого ОСОБА_2 визнав, що він дійсно користувався земельною ділянкою Позивача, однак запевняє, що за користування земельною ділянкою з ним повністю розрахувався при цьому не надаючи жодного доказу того, що він сплатив йому кошти та в якому розмірі.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 7916 гривень 70 копійок за користування земельною ділянкою, площею 3.4449 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

Позивач в судовому засіданні, позов підтримав, просив його задоволити, обґрунтувавши вищенаведеними обставинами.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились. Від представника Відповідача, через канцелярію надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову заперечує.

Суд, вислухавши Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка, яка знаходиться на території Паволоцької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, площею 3.4449 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка передана у приватну власність для товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 лютого 2015 року, копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі даного Свідоцтва та копією Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 лютого 2015 року.

Як вбачається з Інформаційної довідки про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки від 28 грудня 2016 року, виданої відділом Держгеокадастру в Попільнянському районі, вартість земельної ділянки, площею 3.4449 га яка належить ОСОБА_1 складає 158334 (сто п'ятдесят вісім тисяч триста тридцять чотири) гривні 17 копійок.

Як було встановлено в судовому засіданні, весною 2015 року Позивач та Відповідач домовився про оренду вказаної земельної ділянки, на умовах оплати за користування - в розмірі 5 відсотків від вартості земельної ділянки. До даного часу договір оренди між сторонами не укладено.

Докази притягнення Відповідача до кримінальної та адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, яка знаходиться на території Паволоцької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, площею 3.4449 га., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, власником якої згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є Позивач, ним до суду не надано, так як відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення злочину внесені не були, а заява розглядалась в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» та йому рекомендовано звернутись до суду.

В розумінні Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», належними та допустимими доказами на підтвердження факту самовільного зайняття земельної ділянки є акти перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, які складались державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, які входили до складу регіональних органів Державної інспекції сільського господарства України (до їх ліквідації згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади, а з 1 січня 2017 року до складу регіональних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, які мають надане законом право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель.

Позивач не заперечував, що до відділу Держгеокадастру в Попільнянському районі після 1 січня 2017 року зі зверненням щодо проведення перевірки з приводу використання його земельної ділянки з боку ОСОБА_2 не звертався.

Враховуючи відсутність актів перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог земельного законодавства з приводу використання земельної ділянки ОСОБА_1, проведеної уповноваженим на те органом, відсутність доказів на підтвердження притягнення ОСОБА_2 до кримінальної та адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки належної ОСОБА_1, суд вважає, що відсутні ознаки самовільного зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки площею.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 12 Постанови від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що згідно зі статтями 156, 157 ЗК України, відшкодування збитків здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів, а тому до даних правовідносин підлягають застосуванню статті 152, 157 ЗК України.

Згідно частини першої статті 157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

При цьому, відповідно до частини другої статті 157 ЗК України, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1-4 «Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Відшкодуванню підлягають, зокрема збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, яким є доходи, які міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Виходячи з правового аналізу статті 157 ЗК України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року, в системному зв'язку з статтями 58, 59 ЦПК України, слід зробити висновок, що належним та допустимим доказом, який визначає розмір збитків заподіяних власникам землі внаслідок використання їх земельних ділянок є Акт комісії, створеної Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

В даному випадку, Позивач такого акту суду, в порушення статей 10, 60 ЦПК України, не надав, інформація про його звернення, щодо визначення розміру шкоди, у зв'язку з незаконним використанням Відповідачем належної йому земельної ділянки відсутня.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що вина Відповідача у самовільному зайнятті земельної ділянки Позивача, не встановлена та наявність заподіяних збитків належними та допустимими доказами не доведена, в задоволенні позовних вимог належить відмовити, оскільки Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували наявність реальної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і противоправними діями заподіювача та вини Відповідача в її заподіянні.

Керуючись статтями 21, 28, 32, 41, 55, 68, 124 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; статтями 15, 16, 22, 23, 181, 272, 275, 297, 299, 386, 387, 407, 1166, 1167, 1212, 1214 ЦК України; статтями 152, 156, 157, 158, 206, 211, 212 ЗК України; «Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженим Постановою Кабінету України № 284 від 19 квітня 1993 року, пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»; статтями 3, 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко