Справа № 133/130/17 Провадження № 22-ц/772/1791/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

за участю секретарів Ліннік Я.С., Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.05.2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18.06.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір між нею та Банком. В позові зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі згідно з договором, однак остання свої зобовязання не виконує, відтак станом на 31.07.2016 року заборгованість складає 21 540,85 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 1 150,23 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 16 037,03 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 3 089,74 грн.; штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 1 013,85 грн., а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.06.2008 року в сумі 21 540,85 грн. та судові витрати.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.05.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_2 судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту отримання коштів в кредит на підставі заяви від 18.06.2008 року, при цьому було надано лише неналежної якості копії документів, які не можуть бути прийняті до уваги.

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 18.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи видно, що позивачем надано розрахунок, при цьому заборгованість станом на 31.12.2016 року становить 21 540,85 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 1 150,23 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 16 037,03 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 3 089,74 грн.; штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 1 013,85 грн..

Також відповідний розрахунок заборгованості було надано при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Із наданих банком розрахунків вбачається, що розрахунок заборгованості зроблено на підставі угоди від 03.06.2008 року, тоді як фактично договір між сторонами укладено лише 18.06.2008 року, про що свідчить надана заява-анкета.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в заяві-анкеті сторонами погоджено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою в розмірі 250 грн., а із розрахунку заборгованості видно, що кредитний ліміт неодноразово суттєво змінювався і підстави таких змін представником банку обґрунтовано виключно лише наданим правом, що передбачено Умовами надання споживчого кредиту, однак відсутні докази того, що саме із вказаними Умовами відповідач була ознайомлена та що нею здійснювались відповідні фінансові операції з урахуванням встановленого ліміту.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що картка перевипускалась або клієнту було надано картку з новим строком дії, при цьому наданий в якості доказу нечіткий фотознімок певної особи із карткою, не може бути розцінений як належний, оскільки з даного знімку вбачається, що особа ОСОБА_3 належним чином не ідентифікована та не підтверджено, що нею отримано відповідну кредитну картку на підставі угоди від 18.06.2008 року.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові №6-14цс14 від 19.03.2014 року, передбачено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Крім того, з матеріалів справи видно, що на Умовах і правилах надання банківських послуг відсутній підпис відповідача.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові №6-2320цс16 від 22.03.2017 року визначено, що згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст.ст. 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відтак, відповідно до судової практики тягар доказування лежить на позивачеві.

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді справи в суді першої інстанції у ПАТ КБ «ПриватБанк» двічі витребовувались оригінал заяви-анкети ОСОБА_2С, на отримання кредиту або належним чином завірену копію вказаної заяви-анкети належної якості з читаємим та чітким тексом (а.с. 34, 36), оскільки надані документи були неналежної якості, у звязку з чим було неможливо встановити який кредит та в якому розмірі надавався відповідачу, однак банк не надав визначені судом документи, що в свою чергу явилось підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідні документи були надані на вимогу суду при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, однак вказані документи містять суперечливі відомості та не містять належних і допустимих доказів отримання відповідачем кредиту з урахуванням викладених в позові обставин, оскільки дата укладеної між сторонам угоди та угоди на підставі якої зроблено розрахунок є відмінними, відсутні докази щодо строку дії картки, її перевипуску чи надання нової картки, не підтверджено чи була ознайомлена відповідач з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішеннясуду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки фактично висновок суду про відмову в задоволенні позову було обґрунтовано виключно на тому, що було надано документи неналежної якості, однак в даному випадку є підстави для ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову у звязку з його недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.05.2017 року скасувати.

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: