Справа № 673/325/17
Провадження № 2/673/355/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"17" серпня 2017 р.

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі : головуючий - суддя Дворнін О.С.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за правилами ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши, що 30.07.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №НМІВR019620272, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6720,22 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Проте, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 03.02.2017 року виникла заборгованість в загальному розмірі 13180,01 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із відповідними судовими витрати по справі.

Представник позивача до суду не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився та, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом обєктивно встановлено, що 30.07.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №НМІВR019620272, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6720,22 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи заявою позичальника, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою.

Так, із заяви позичальника встановлено, що відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку та згоден, що його заява разом із зазначеними умовами, правилами та тарифами банку складає кредитний договір між ним та позивачем.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом зясовано, що позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, тоді як відповідач всупереч умовам кредитного договору порушив строки повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 03.02.2017 року становить 13180,01 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 3899,87 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 0,09 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом 201,61 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором -7974,63 грн., штраф (фіксована частина)500 грн. та штраф (процентна ставка) 603,81 грн.

Таким чином, оскільки відповідач дані умови порушив, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору заборгованість по кредиту у розмірі 3899,87 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав кредит зі сплатою 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Отже, оскільки борг по процентах за користування кредитом станом на 03.02.2017 року становив 13180,01 грн. і на даний час він не сплачений, вимоги позивача про стягнення вказаної суми є обґрунтованими.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 7974,63 грн. та штрафу в загальному розмірі 1103,81 грн. Фіксована та процентна частки), суд враховує положення ст. 611 ЦК України, якою встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Разом із цим, судом приймається до уваги, що згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання зазначених положень Конституції України.

Зазначені висновки відповідають правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в позові банку в частині стягнення штрафів в сумі 500.00 грн. (фіксованої частини) та 603,81 грн. (процентної ставки) слід відмовити, стягнувши при цьому 7974,63 грн. заборгованості за пенею.

Підсумовуючи вищенаведене, загальний розмір боргу за кредитним договором, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» становить 12076,20 грн. (3899,87 грн. тіло кредиту + 0,09 заборгованість по відсоткам за користування кредитом + 201,61 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом + 7974,63 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором).

В силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог банку на 91,62 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 1466,84 грн. та 160 грн. витрат на розміщення оголошення про виклик відповідача до суду в ЗМІ.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 525-527, 549, 599, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30.07.2012 року в сумі 12076,20 грн., судові витрати в розмірі 1466,00 грн. та 160 грн. витрат на розміщення оголошення про виклик відповідача до суду в ЗМІ.

Складання повного рішення було відкладено на строк не більш як пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3