Дата документу 13.09.2017
Справа № 320/3201/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Урупи І.В.
при секретарі Литвиненко В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивачка та її представник в судове засідання 13.09.2017 не зявилися, від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення, про вручення поштового відправлення судової повістки, заперечень на позов не надала.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України
Суд, вислухавши представника позивача дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідачка зобов'язалася повернути борг в строк до 26.11.2016.
У підтвердження цього відповідачка ОСОБА_2 видала позивачу письмову розписку, що суд визнає як письмовий доказ укладання договору позики між сторонами.
Однак, відповідачка до теперішнього часу борг не повернула.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Також, стягненню підлягає сума боргу, яка збільшилася внаслідок інфляційних процесів, що згідно наданого позивачкою розрахунку, з яким суд погоджується, складає 1657,76 грн. /а.с. 20/
Окрім того, сторонами при укладенні договору позики не було визначено розмір процентів за користування грошима.
Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За період з 26.11.2016 по 11.05.2017 розмір процентів відповідно до облікової ставки Національного банку України склав 2135,83 гривень. /а.с. 21/
Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1167 ГК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Із характеру правовідносин, на які посилається позивачка по справі, не випливає обовязок щодо відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До судових витрат, як зазначено в п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать і витрати на правову допомогу.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 640 грн. 00 коп.
Частиною 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розміру за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Позивачем надано на підтвердження витрат на правову допомогу Договір про надання правової допомоги № 883/ш укладений 28.04.2017 з адвокатським обєднанням «Довіра», акт прийняття грошових коштів за договором в розмірі 2000 грн., розрахунок витрат на правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордера №883/ш від 11.05.2017.
Враховуючі, що розмір витрат на правову допомогу не перевищує встановлений законом граничний розмір компенсації витрат, на користь відповідачки підлягають стягненню понесені нею витрати в розмірі 2000 грн.
Керуючись ст.ст.10,60,212,88,224-229 ЦПК України,ст.ст.625,1046,1047,1048,1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: