Справа № 703/670/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Литвин Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 липня 1998 року померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина на 33/50 частин будинковолодіння №33 по вул. Севастопольській в м. Сміла Черкаської області. 24 квітня 1992 року вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4 20 травня 2014 року ОСОБА_4 помер. Постановою державного нотаріуса від 17 лютого 2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а тому звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без участі представника Смілянської міської ради, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

10 липня 1998 року померла ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №195757, яке зареєстроване відділом реєстрації актів громадянського стану Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та видане 10 липня 1998 року (а.с.4).

Як вбачається із заповіту посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 24 квітня 1992 року, ОСОБА_3 належний їй будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Сміла по вул. Севастопольській №33 заповіла ОСОБА_4 (а.с.9).

20 травня 2014 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №236534, виданого 22 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с.5).

З листа від 16 квітня 2015 року №509-о Смілянського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» вбачається, станом на 1 січня 2013 року право власності на житловий будинок №33 по вул. Севастопольській в м. Сміла зареєстроване за ОСОБА_4 17/50 частин, за ОСОБА_3 33/50 частин (а.с.21).

Як вбачається з акту кварткому №5 м. Сміла від 20 лютого 2017 року ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняв спадкове майно, що залишилося після її смерті, вступив в управління та користування ним (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СР №047247 виданого 6 липня 2007 року виконавчим комітетом Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області 6 липня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього сина ОСОБА_2І.(а.с.6).

З довідки Смілянської державної нотаріальної контори №729/02-14 від 17 травня 2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 до Смілянської державної нотаріальної контори 30 травня 2014 року звернулася з заявою про прийняття спадщини від імені малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_1 На підставі поданої заяви заведена спадкова справа №312/2014р. Після смерті ОСОБА_3 до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 35).

Постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Черкаської області від 17 лютого 2017 року відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_2 в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок №33 по вул. Севастопольській в м. Сміла Черкаської області (а.с.24).

Пленум Верховного ОСОБА_3 України у п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 548 ЦК 1963 року визначено, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів цивільної справи, а саме акта кварткому №5 м. Сміла від 20 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_3, проживаючи із нею на момент її смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особа яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України визначено, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються таким, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього кодексу.

За таких обставин малолітній ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті свого батька у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 392 ЦК Ураїни, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи малолітній не в змозі переоформити спадщину після смерті батька оскільки втрачений правовстановлюючий документ на будинок.

Статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

За таких обставин суд вважає позовну заяву позивача ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 обґрунтованою та такою, що ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню з визнанням права власності за позивачем на будинок та приналежні до нього надвірні споруди. .

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 8, 57, 58, 60, 64, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного ОСОБА_3 України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння №33 по вул. Севастопольській в м. Сміла Черкаської області, а саме зазначені в довідці ЧООБТІ: А-1,а,а1 житловий будинок з прибудовами (загальна площа 78,5 кв. м, житлова площа 53,3 кв. м); Б сарай; П погріб з шийкою; Г гараж з оглядовою ямою; Д літній душ; У убиральня; №1-3 огорожа; К колонка питна після смерті ОСОБА_4, який помер 20 травня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.П.Опалинська