АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 14 червня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання кредитного договору недійсним.

Під час провадження в суді першої інстанції позивачем до районного суду подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив до набрання законної сили рішення суду у даній справі накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року заяву ОСОБА_2задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту, якою відмовити в задоволенні заяви.

Колегія суддів, заслухавши представника відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зі змісту поданої по справі позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 подано позов про визнання недійсним кредитного договору № 030.29-50/208-С від 12 вересня 2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем (а.с.1-6).

Згідно змісту клопотання про забезпечення позову, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 030.29-50/208-С від 12 вересня 2006 року, між позивачем, відповідачем та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, предметом якого є житлова квартира АДРЕСА_1, що належить позивачу та його матері - ОСОБА_3, на праві спільної часткової власності (а.с.9).

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо) яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтовуючи зміст заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 просить визнати недійсним кредитний договір, на забезпечення якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1. Зазначене дає підстави вважати, що відповідач може здійснити реальні дії щодо відчуження майна, яке напряму зв'язано із оскаржуваним договором, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду або зробити його виконання неможливим.

Окрім цього, колегія суддів враховує й долучені до справи докази перебування в провадженні Оболонського районного суду м. Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «Укрсоцбанк»), провадження по якій ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2017 року відкрито та призначено справу до розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 (колишня вул. Л.Гавро) у м. Києві.

Посилання апеляційної скарги на те, що ухвалою суду першої інстанції було порушено права відповідача, остільки вказане обмежує останнього в користуванні та розпорядженні власним майном, що може призвести до незворотних наслідків, колегія суддів визнає необґрунтованими, остільки накладання арешту на майно є тимчасовою мірою, яка застосовується до вирішення спору по суті, а правомірність вимог позивача підлягає вирішенню за результатами розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/6267/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8685/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.