УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду позову, та остаточно просив стягнути з ОСОБА_5 34 721 грн 14 коп. матеріальної шкоди, а з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - ПАТ «СК «Україна») пеню у розмірі 17 136 грн 08 коп.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 19 грудня 2014 року в м. Києві по пр. 40-річчя Жовтня - пров. Ужгородський сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2, під його керуванням, в результаті якої ці транспортні засоби зазнали пошкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником автомобіля «Рено». д.н.з. НОМЕР_1, є ОСОБА_5, а згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його відповідальність застрахована у ПАТ «СК «Україна». Відповідно до висновку від 24 лютого 2015 року № 066/15, складеного експертом - автотоварознавцем ОСОБА_8, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2, складала 34 721 грн 14 коп.

Також позивач вказував, що 11 лютого 2015 року він звертався до ПАТ «СК «Україна» із заявою про виплату суми страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика.

Посилаючись на те, що відповідачем сума завданих йому збитків відшкодована не була, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 34 721 грн 14 коп.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» пеню в розмірі 17 136 грн 08 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди та судового збору, а ухвалу апеляційного суду в повному обсязі, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині рішення залишити без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції оскаржувалося в апеляційному порядку лише в частині стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди та судового збору та переглядалося судом апеляційної інстанції тільки в цій частині, а також в цій частині оскаржується й до суду касаційної інстанції, а тому в іншій частині на предмет законності й обґрунтованості судом касаційної інстанції не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 34 721 грн 14 коп., на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахували правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 16 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16 та від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та виходили з того, що звертаючись до суду з позовом до власника транспортного засобу, з вини водія якого завдано шкоду майну позивача, ОСОБА_4 використав своє абсолютне право щодо пред'явлення майнової вимоги саме до нього, а тому враховуючи, що розмір матеріального збитку в сумі 34 721 грн 14 коп. було визначено на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 066/15 від 24 лютого 2015 року, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська