Справа № 310/2170/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 12.07.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 15 000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 03.02.2015 року позичальник померла. За змістом ст. ст. 1218,1219 ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, таким чином відбувається зміна боржника за зобовязанням. 13.10.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Бердянської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора, а 30.11.2016 року було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2, який звернувся із заявою про прийняття спадщини є ОСОБА_1 18.12.2016 року спадкоємцю було направлено лист-претензію, але ніяких дій не було виконано. На дату смерті ОСОБА_2 заборгованість перед банком за кредитним договором від 12.07.2006 року становить 7296,78 грн. заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 7296,78 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав.

У судовому засідання відповідач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, оскільки між відповідачем та банком була досягнута домовленість про відшкодування останнім заборгованості частинами і він цю домовленість у міру можливості виконує.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

За кредитним договором від 12.07.2006 року на ОСОБА_2 відкрито кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.8).

Вказаним договором, тарифами банку, а також умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.8,9-14) ОСОБА_2 взято на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №313314 ОСОБА_2 померла 03.02.2015 року (а.с.16).

Відповідно до розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 24.01.2017 року склала 7296,78 грн. (а.с.4-7).

Із листа Бердянської державної нотаріальної контори № 3684/02-14 від 22.11.2016 року видно, що на майно померлої 03.02.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 16.08.2016 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняти спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняти спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцю у натурі.

Пунктом 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (у редакції від 7 березня 2012 року), передбачено, що нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги.

Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

З претензії від 07.10.2016 року, реєстру відправлень від 10.10.2016 року, відповіді Бердянської державної нотаріальної контори № 3684/02-14 від 22.11.2016 року видно що ПАТ КБ «ПриватБанк» 07.10.2016 року зверталось до нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_2 з приводу заборгованості перед банком у розмірі 14 296,78 грн. (а.с.17, 18-20,21).

ПАТ КБ «ПриватБанк» 14.12.2016 року також звернулось з листом-претензією до спадкоємця ОСОБА_1 (а.с.22-24).

Аналізуючи в сукупності всі докази по справі судом встановлено, що всупереч ч. 2 ст. 1282 ЦК України позивач звернувся з позовом до спадкоємця про стягнення грошових коштів, а не про звернення стягнення на майно та не надав доказів на підтвердження складу та вартості спадкового майна, одержаного відповідачем у спадщину, що позбавляє суд можливості оцінити межі відповідальності спадкоємця.

Частина 2 ст. 1282 ЦК України також передбачає можливість домовленості між спадкоємцем та кредитором про інший порядок задоволення вимог кредитора, але суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував досягнення домовленості між кредитором та спадкоємцем про задоволення вимог не шляхом одноразового платежу, а в іншому порядку, невиконання цієї домовленості, а відповідно необхідності стягнення грошових коштів на її виконання.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1218, 1281, 1282 ЦК України, п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (у редакції від 7 березня 2012 року)суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя