Провадження № 22-ц/780/3991/17 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 46 12.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради, визнання незаконним і скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,150 га в селі Бобриця Києво-Святошинського району Київської області по вул.. Садова, яка межує із земельною ділянкою відповідача, якій земля надана з порушенням вимог закону в зв'язку з чим просила визнати недійсними та скасувати рішення Бобрицьої сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 березня 2011 року № 77-05-V про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 0,4380 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та виданий на його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3.

У заяві позивач просила її позов забезпечити шляхом накладення арешту на вказану земельну ділянку, так як ОСОБА_3 має у своїй власності декілька об'єктів нерухомості - земельних ділянок, якими може користуватися та проживати в будинках, та неодноразово відчужувала свої земельні ділянки громадянам України, у зв'язку з чим існує загроза неможливості виконання рішення суду / чи утруднити його виконання/ через відчуження земельної ділянки іншим особам та необхідності звертатися до суду з додатковими позовними вимогами.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати і задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд вважав, що заявником не доведено в чому існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є вона реальною, та не наведено мотивів і підстав для такого висновку.

Заявник не обґрунтував свої вимоги заяви про необхідність забезпечення позову, та яким чином має виконуватися та як може бути ускладнене таке виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Також заявник у поданій заяві не обґрунтував належним чином підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки відповідно до положень ст.. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зважаючи на наведену норму, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є вона реальною, та навести мотиви та підстави для таких своїх висновків.

В той же час заява про забезпечення позову, матеріали справи не містить з цього приводу жодних даних. Не містить заява й обґрунтування того, яким чином має виконуватись та як може бути ускладнене таке виконання рішення суду, у разі задоволення позову про стягнення заборгованості.

Таким чином не обґрунтовуються належним чином підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Отже за відсутності наявності передбачених законом підстав для забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову в зв'язку з чим апеляційна скарга, яка також цих підстав не містить як необґрунтована підлягає відхиленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа вже вирішена по суті і на користь позивача постановлено рішення не є самостійною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді