Категорія 39Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , -

встановила:

В листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено частково.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, терміном в 1 (один місяць) з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, зазначених в ній, просив суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 проти апеляційної скарги заперечив, просив суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, пред'явлених в суді першої інстанції дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

По справі встановлено, що 28.12.2011 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. посвідчено заповіт гр. ОСОБА_2, яка належну їй земельну ділянку, загальною площею 3,3804 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення фермерського господарства, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Некрасівська сільська рада (за межами населеного пункту) заповіла позивачу по справі ОСОБА_4 (зареєстровано в реєстрі за № 3284). (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 18.08.2012 року, серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с.10), після смерті якого відкрилась спадщина.

В березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, на що отримав відповідь від 16.03.2013 року № 487/01 - 16, згідно з якою, враховуючи пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини йому рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (т.1 а.с. 20).

В лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 08.11.2016 року у задоволенні позову відмовлено з підстав, що позов пред'явлено до неналежних відповідачів, оскільки спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є також гр. ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (т.1 а.с. 30 - 32).

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

За змістом ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1269 ЦК України (в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її .

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В пункті 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано роз'яснення, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК . Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 спливав 10.11.2012 року.

ОСОБА_4 обіймає посаду генерального директора СТОВ «Декоплант» з 10.02.2004 року (т.1 а.с. 45).

Наказом СТОВ «Декоплант» від 10.01.2012 року № 001 - 3 «Про режим роботи підприємства» встановлено режим робочого часу на 2012 рік: початок роботи 09 год. 00 хв., перерва на відпочинок і харчування з 13 до 14 год., закінчення роботи 18 год., вихідні дні субота та неділя (т.1 а.с. 37).

Наказом по СТОВ «Декоплант» від 27.04.2012 року № 06/2 - 3 «Про відрядження», вирішено відрядити ОСОБА_4 у відрядження з 01 травня 2012 року по 28 січня 2013 року включно до м. Києва та Королівства Нідерландів для визначення стратегічного асортименту торгівлі через поштову розсилку на 2013 - 2015 роки (т.1 а.с. 47).

Згідно з посвідченням про відрядження від 27.04.2012 року ОСОБА_4 вибув у відрядження до м. Києва - ТОВ «Інтерфлора Україна» та Королівства Нідерландів з 01.05.2012 року (т.1 а.с. 48).

Як видно з відміток про вибуття у відрядження, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця роботи та інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29.03.2017 року ОСОБА_4 у період з 24.05.2012 року по 01.06.2012 року, з 25.06.2012 року по 03.07.2012 року, з 10.07.2012 року по 15.07.2012 року, з 28.07.2012 року по 09.08.2012 року, з 22.09.2012 року по 02.10.2010 року, з 10.11.2012 року по 17.11.2012 року перебував за межами України (т.1 а.с. 48 - 50, т. 2 а.с. 14).

В інші періоди, коли ОСОБА_4 не перебував за межами України, останній до 28 січня 2013 року перебував у відрядженні у м. Києві і підлягав внутрішньому трудовому розпорядку та режиму роботи на підприємстві, до якого позивача було відряджено (ТОВ Інтерфлора Україна), а тому він міг покинути вказане підприємство виключно з дозволу керівництва юридичної особи куди було відряджено позивача.

Позивач ОСОБА_4 04.06.2012 року, 04.07.2012 року, 02.10.2012 року, 05.11.2012 року звертався до директора ТОВ «Інтерфлора Україна» з відповідними заявами про надання дозволу покинути робоче місце з метою вирішення питання оформлення спадщини, однак відповідними наказами директора ТОВ «Інтерфлора Україна» від 06.06.2012 року, 04.07.2012 року, 03.10.2012 року, 06.11.2012 року ОСОБА_4 було відмовлено у залишенні робочого місця у зв'язку з виробничою необхідністю (т.1 а.с. 215 - 222).

Стосовно заперечень відповідача ОСОБА_3 та її представника про те, що наказ про відрядження ОСОБА_4 не відповідає вимогам Інструкції про службові відрядження в межах України та закордон та не може бути належним і допустимим доказом у справі, не спростовують самого факту перебування позивача у вказаний період часу у такому відрядженні.

Частиною 1 статті 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Факт відрядження позивача не спростовано належними та допустимим доказами.

Твердження відповідача про перебування позивача з 30.07.2012 року по 01.08.2012 року в м. Вінниці та вчинення юридично значимих дій спростовуються інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації від 17.03.2017 року, згідно відомостей якої у період з 28.07.2012 року по 09.08.2012 року позивач по справі ОСОБА_4 перебував закордоном.

Заперечення проти позову в частині того, що позивач 17.08.2012 року здійснив реалізацію квартири АДРЕСА_2 та набув цього ж дня у власність іншу квартиру, що за адресою АДРЕСА_1, то позивачем доведено, що в цей день, згідно з наказом директора ТОВ «Інтерфлора Україна» від 15.08.2012 року йому було дозволено залишити своє робоче місце у м. Києві на 1 календарний день (т.1 а.с.213). Всі інші юридично значимі дії по реєстрації вказаних квартир, тощо вчиняла дружина позивача по справі ОСОБА_10, про що свідчить відповідна копія довіреності від 17.08.2012 року та лист КПВМБТІ, що наявний в матеріалах справи (т.1 а.с.160, 214).

Перебування ОСОБА_4 у м. Вінниці протягом одного дня з усього часу, встановленого для прийняття спадщини, а також підтвердження обставин, що останнім в цей день вчинялися інші юридично значимі дії, які потребували значних затрат часу, не підтверджує обставин відсутності перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, з урахуванням того, що заява про прийняття спадщини повинна бути подана спадкоємцем особисто.

Щодо посилань відповідача на те, що ОСОБА_4 міг звернутися до нотаріальної контори у будь-яку суботу, яка була робочим днем, то за інформацією Вінницької районної державної нотаріальної контори від 10.03.2017 року, у період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, в суботи нотаріальна контора з 13 год. 30 хв. працювала з архівними документами, а враховуючи той факт, що позивач в цей період перебував у відрядженні, він не міг у ці суботи особисто реалізувати своє право на спадкування (т. 2 а.с. 12).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність встановлених по справі обставин та поданих доказів підтверджують, що ОСОБА_4, пропустив строк для прийняття спадщини з поважних та непереборних причин, пов'язаних з тривалим відрядженням, щільним графіком роботи та відмовою директора ТОВ «Інтерфлора Україна» надати дозвіл на залишення місця роботи, до якого позивача було відряджено.

Строк достатній та необхідний для реалізації ОСОБА_4 свого права на подання заяви про прийняття спадщини суд обґрунтовано встановив в один місяць.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, 309, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: