Справа № 471/324/17-ц
Провадження №2/471/230/17
Номер рядка звіту 43
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницька І. Б.,

за участю секретаря - Данілової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В своєму позові позивач зазначає, що їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2017 року, виданим приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 та зареєстрованим за № 221, належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Некрасова, 30, смт. Братське Братського району Миколаївської області. Даний будинок вона успадкувала після смерті ОСОБА_4, який помер 10.07.2016 року. Оформивши всі документи на спадкове майно виявилося, що крім померлого ОСОБА_4, в будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_5 Однак, відповідач з 01 вересня 2016 року фактично не проживає в житловому будинку, не користується будинком, в будинку та господарських спорудах відсутні особисті речі відповідача, за цей період жодного разу вона не проводила ремонту будинку, а ні поліпшувала умови житлового будинку, ні сплачувала за комунальні послуги, та є підстави вважати, що її до себе проживати забрала донька. Оскільки, позивач не може в повній мірі володіти, розпоряджатися та користуватися своїм власним майном - будинком по вулиці Некрасова, 30, в смт. Братське Братського району Миколаївської області, то змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заперечення проти позову, зазначивши, що вона з 09.10.2003 року за реєстрована за адресою: по вул. Некрасова, 30, смт. Братське Братського району Миколаївської області. В будинку проживала разом із ОСОБА_4, мали спільне майно та побут, на даний час в будинку присутні її речі. Строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 пропустила в зв'язку з проходженням курсу лікування.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

10 липня 2016 року помер ОСОБА_4 (а.с. 3).

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку по вулиці Некрасова, 30, в смт. Братське Братського району Миколаївської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2017 року, виданим приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 та зареєстрованим за № 221, вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Некрасова, 30, смт. Братське Братського району Миколаївської області, успадкувала племінниця померлого - ОСОБА_1 (а.с. 4).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84777660 від 11.04.2017 року, власником житлового будинку № 30 по вул. Некрасова в смт. Братське Братського району Миколаївської області є ОСОБА_1 (а.с. 5).

Згідно будинкової книги у вказаному житловому будинку зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 6-8).

Відповідно до актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 26.09.2016 року, 28.10.2016 року, 24.11.2016 року, 28.12.2016 року, 30.01.2017 року, 27.02.2017 року, 30.03.2017 року, 28.04.2017 року, починаючи з 01.09.2016 року ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, особисті речі її відсутні (а.с. 9-16).

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Також, згідно з вимогами ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-В Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Члени сім'ї власника житла втрачають право на користування житловим приміщенням у разі відсутності їх без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України, ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідач в будинку добровільно не мешкають більше року, витрат по його утриманню не несе, не є членом сім'ї власника, доказів того, що є спадкоємцем після смерті колишнього власника житла, також суду не надала, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований по вулиці Некрасова, 30, в смт. Братське Братського району Миколаївської області.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою яка брала участь у справі, але не була присутньою у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_6