Провадження №2/760/1555/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Усатової І.А.,
при секретарі - Козак К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, третя особа: Соломянська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язати Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач посилався на те, що є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Вказав, що відповідно до довідки Форми №3 у вказаному будинку зареєстровані: чоловік позивача - ОСОБА_3, онука - ОСОБА_4 та ОСОБА_2
Позивачем зазначено, що ОСОБА_2 був зареєстрований у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з 17.09.2004, з метою його працевлаштування в банківську установу м. Києва, однак, за адресою реєстрації ніколи не проживав, участі в оплаті комунальних послуг ніколи не приймав, його особистих речей в будинку немає.
Пояснено, що факт не проживання відповідача-1 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджують сусіди згідно з Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 18.08.2016 та довідкою від 30.04.2015 №589, згідно з якою відповідач з 30.09.2013 по 01.03.2015 проживав на території сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 та користувався комунальними послугами. На даний час фактичне місце проживання відповідача-1 невідомо.
У зв'язку з наведеним вище позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити.
Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла до суду заява, в якій він просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Представник Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві у судове засідання не з'явився, направив до суду лист, яким повідомив, що з 04.04.2016 року функції реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб територіальними підрозділами ДМС не виконуються та передані до Центру реєстрації Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг від 10.12.2015. Просив проводити розгляд справи у їх відсутність.
Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду лист, в якому просила розглядати справу за відсутності представника та ухвалити законне рішення по справі.
Виходячи з цього, суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується: договором дарування 5/6 житлового будинку від 20.05.1988, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що діяв від імені ОСОБА_1, реєстровий №1-5396, (а.с. 6-7), договором купівлі - продажу 1/6 частини житлового будинку від 15.12.2012. укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, реєстровий №3433 (а.с. 8-9).
Згідно довідки форми №3 від 19.08.2016 за №8773, виданої комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району» ЖЕД №905 у вказаному будинку зареєстровані: позивачка - власник особового рахунку, ОСОБА_1, її чоловік - ОСОБА_3, онука - ОСОБА_4, а також відповідач - ОСОБА_2 (а.с. 17).
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що відповідач-1, на даний час не проживає у належному їй будинку, про що свідчить акт про не проживання особи, складений сусідами та затверджений печаткою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД №905 від 18.08.2016 (а.с. 16).
Крім того, у матеріалах справи є довідка від 30.04.2015 №589, видана Ботіївською сільською радою, згідно з якою ОСОБА_2 з 30.09.2013 по 01.03.2015 проживав на території сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 та користувався комунальними послугами.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У разі порушення своїх прав власник, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі, укладеного з позивачем договору.
За правилами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивачів не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст.57- 58 ЦПК України про перешкоди в користуванні спірною квартирою відповідачем-1 не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено,суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Що стосується вимоги позивача зобов'язати Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.
Відповідно до встановленого ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі рішення суду, в тому числі, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується.
А тому, рішення суду щодо визнання відповідача-1 таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує.
З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача-1 на користь позивача сплачену ним суму судового збору при зверненні до суду в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, ст. 10, 11,57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.
В іншій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: