Провадження номер 2/741/503/17
Єдиний унікальний номер 741/1194/17
РІШЕННЯ

іменем України

07 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на будинок у порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на будинок у порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 31 жовтня 2016 року померла її мати ОСОБА_5. Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок, розташований у с. Мрин Носівського району Чернігівської області, вул. Компанця, 15. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом. Спадщину вона прийняла, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки право власності на будинок зареєстроване за спадкодавцем уже після її смерті, а саме: 21 листопада 2016 року. Саме тому ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на вищевказаний житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Представник відповідача направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно із записами в погосподарській книзі ОСОБА_5 числилася головою вищевказаного домогосподарства, що підтверджується довідкою ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області №871/3-14 від 01.08.2017 (а. с. 18).

31 жовтня 2016 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 16).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за життя склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала дочці ОСОБА_2, заповіт не змінено та не скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 32) та копією заповіту (а. с. 12).

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 №65/2017 (а. с. 26-30) убачається, що спадкоємець ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є дочкою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 17). Позивач є спадкоємцем після смерті матері за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що право власності на спірний житловий будинок було зареєстроване за спадкодавцем уже після її смерті, а саме: 21 листопада 2016 року. Саме тому нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 919/02-31 від 21 червня 2017 року (а. с. 11).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріали цивільної справи підтверджують, що на будинок № 15 по вул. Компанця в с. Мрин Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 13-15).

Ураховуючи вищевикладені обставини та правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 31 жовтня 2016 року, право власност і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у с. Мрин Носівського району Чернігівської області по вул. Компанця, 15, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «В», погреба «П», погреба «П», криниці «К», огорожі №1, воріт з хвірткою №2, загальною площею 79,9 кв. м житловою площею 33,2 кв. м інвентаризаційною вартістю 129446 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий