Справа № 308/5561/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Світлик О.М., при секретарі судового засідання Петрові В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільною сумісною власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя з визначенням ідеальних часток.

13.07.2016 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження в даній справі.

Згідно з подано заявою про зміну предмету позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України позивач просить суд визнати обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 незавершене будівництво за адресою: с. Шишливці Ужгородського району Закарпатської області, вул. Шумна, 14 конструктивні елементи, будівельні матеріали, обладнання та інше майно, що використане в процесі будівництва житлового будинку.

11.09.2017 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що предметом позову є майно, обєкт незавершеного будівництва за адресою: с. Шишлівці Ужгородського району Закарпатської області, вул. Шумна, № 14, яке позивач просить визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначає, що як на підставу свого позову ОСОБА_1 посилався на те, що в період з 2003 року по 2014 рік ним за час перебування у шлюбі з відповідачкою збудовано незавершений будівництвом будинок (98 % готовності). Однак, 28 серпня 2017 року під час особистого прийому Тарновецький сільський голова повідомив їм, що в будинку, де до розлучення проживали позивач, відповідачка і їх син, тепер ніхто не проживає.

Зазначає, що у позивача виникло обґрунтоване побоювання, що з метою приховати майно, щодо визнання якого спільним він позивається, і ускладнення цієї справи відповідачка готує його відчуження. Оскільки майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 одноособово, то загроза таких дій з боку відповідачки є реальною.

Позивач вважає, що відповідачка, здійснивши відчуження обєкту незавершеного будівництва (житлової нерухомості) ускладнить розгляд цієї справи, оскільки потрібно буде залучати майбутніх набувачів майна у справу, або невжиття таких заходів при відчуженні предмета спору буде потребувати додаткового звернення до суду з метою забезпечення реалізації рішення суду, якщо таке буде ухвалено у цій справі на користь позивача.

Враховуючи викладене представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову у цій справі наступного виду:

накласти арешт на незавершене будівництво житлового будинку, обєкт житлової нерухомості, що зареєстрований за номером 48 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою Закарпатська області, Ужгородський район, с. Шишловці, вулиця Шумна, будинок 14;

заборонити ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1, або будь-яким третім особам за її дорученням вчиняти дії, спрямовані на відчуження незавершеного будівництвом житлового будинку, обєкту житлової нерухомості, що зареєстрований за номером 48 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою Закарпатська області, Ужгородський район, с. Шишловці, вулиця Шумна, будинок 14.

У період з 07.08.2017 року по 12.09.2017 року суддя Світлик О.М. перебувала у щорічній відпустці.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Вивчивши вказану заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості поданої заяви, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 151, 153 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обовязковості до виконання судових рішень, встановленої статтею 124 Конституції України.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

За ч. 1, ч. 5 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, а про вжиття заходів забезпечення позову, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням розяснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між заходом, щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання, або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову як обґрунтована підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що між сторонами виник спір щодо нерухомого майна - обєкта незавершеного будівництва за адресою с. Шишлівці Ужгородського району Закарпатської області, вул. Шумна, № 14, яке позивач просить визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя, вказаний обєкт нерухомості зареєстрований на праві приватної власності за відповідачем, спір розглядається в суді, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову є підставною.

При вирішенні заявленого клопотання суд виходить із того, що у випадку підставності позовних вимог, можуть виникнути обєктивні перешкоди у виконанні рішення суду, якщо відповідач протягом судового розгляду вчинить дії по відчуженню майна на користь третіх осіб.

Таким чином, з метою виключення можливості невиконання рішення суду за результатами судового розгляду даної справи у контексті з положеннями ст. 1 ЦПК України, заяву слід задовольнити частково та накласти арешт на спірне нерухоме майно.

Разом із тим, вжиття такого виду забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, з огляду на правові наслідки арешту майна, є зайвим і недоцільним, у звязку з чим вимоги заяви про забезпечення позову в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 153 ЦПК України, за якими у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання, орган державної виконавчої служби або реєстратора належить зобовязати надіслати суду повідомлення про виконання ухвали.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210, 294, 296 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільною сумісною власності задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову, наклавши арешт на незавершене будівництво житлового будинку, обєкт житлової нерухомості, що зареєстрований за номером 48 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Шишлівці, вул. Шумна, будинок 14, та яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4, до вирішення справи по суті.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк предявлення ухвали до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Копію ухвали надіслати заявнику негайно після її постановлення, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик