04 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа - інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, про визнання права власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 102,6 кв. м, з відкритою верандою літ. «б» - 33,2 кв. м; а також надвірними будівлями: погребом
літ. «Б» - 21,5 кв. м; гаражем літ. «З» - 52,2 кв. м з оглядовою ямою літ. «з» - 5,5 кв. м; огорожею № 1-3; колодязем № 4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від
18 листопада 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 102,6 кв. м, з відкритою верандою літ. «б» - 33,2 кв. м; а також надвірними будівлями: погребом літ. «Б» - 21,5 кв. м; гаражем
літ. «З» - 52,2 кв. м з оглядовою ямою літ. «з» - 5,5 кв. м; огорожею № 1-3; колодязем № 4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції,
ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 листопада

2015 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від

18 листопада 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року рішення апеляційного суду Харківської області від

05 листопада 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 липня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Слід зазначити, що заочне рішення Ленінського районного суду

м. Харкова від 08 липня 2011 року не може бути предметом касаційного перегляду, оскільки воно в апеляційному порядку не переглядалося, рішення по суті не приймалося, а тому відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, воно не може бути предметом касаційного перегляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність ухвали апеляційного суду Харківської області від 28 липня

2016 року в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційна скарга подана особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 292 ЦПК України).

Згідно розʼяснень викладених в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Суд апеляційної інстанції встановив, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року питання щодо прав та обовʼязків ОСОБА_5 про право власності на будинок не вирішувалося, під час апеляційного провадження представником

ОСОБА_5 не надано належних та допустимих, у розумінні вимог

ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України, доказів на підтвердження доводів особи, що подала апеляційну скаргу, правових підстав для визнання права власності на нерухоме майно, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку закриваючи провадження у справі на підставі положень

ст. 292 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

За таких обставин, у силу п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України колегія суддів відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвали без змін, оскільки їх прийнято з додержанням вимог закону.

Керуючись статтями 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа - інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, про визнання права власності залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова