Справа № 161/8644/17 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22-ц/773/1147/17 Категорія: 48 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області, відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним актового запису про народження дитини та зобов'язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_1 до відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області, відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним актового запису про народження дитини та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов в даній справі задовольнити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач жодними належними та допустимими доказами не довів обставини, на які він покликався, як на підставу своїх позовних вимог, а саме невідповідність дій органу реєстрації актів цивільного стану при складанні актового запису про народження вимогам діючого на час вчинення таких дій законодавства.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №4 від 15.10.2015 (а.с.5) вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований 03 серпня 1995 року, номер актового запису 845. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «ОСОБА_5».

Відповідно до копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 жовтня 2015 року НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького районного управління юстиції, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, про що 09 січня 1996 року складено відповідний актовий запис № 13, після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище дружині - ОСОБА_2 ( а.с.7).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.6) вбачається, що реєстрація актового запису про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була проведена 20 березня 1996 року, номер актового запису 523, тобто після розірвання шлюбу. Відомості про батька: ОСОБА_1, відомості про матір: ОСОБА_2.

Так, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

При розгляді справ про встановлення батьківства, щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України.

Оскільки реєстрація народження відбулась 09 січня 1996 року, то до спірних правовідносин слід застосовувати норм Кодексу про Шлюб та сім'ю України.

Народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміна прізвища, імені, по батькові підлягають реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Про зроблений запис акта громадянського стану видається відповідне свідоцтво. Актові записи, вчинені в органах реєстрації актів громадянського стану, до спростування їх по суду є безспірними доказами посвідчуваних ними актів ( ст. 158 КпШС України).

Акти громадянського стану реєструються у відділах реєстрації актів громадянського стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення) управлінь юстиції, у виконавчих органах сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, у консульських установах та дипломатичних представництвах України. ( ст. 159 КпШС України).

Реєстрація актів громадянського (цивільного) стану на час виникнення спірних правовідносин проводилась відділами реєстрації актів громадянського (цивільного) стану управлінь юстиції відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженої Міністерством юстиції України 29.12.1984 року № 22/5 зі змінами та доповненнями від 19 квітня 1994 року № 15/5.

Відповідно до п.23 Інструкції, реєстрації народження дитини, зачатої в шлюбі, але народженої після розірвання шлюбу або визнання його недійсним, якщо з дня народження минуло не більше 10 місяців, провадиться в тому ж порядку що й реєстрації народження дитини, батьки якої перебувають у шлюбі. У графі «для відміток» зазначається, де і коли було зареєстровано розірвання шлюбу.

Взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку (ст.51 КпШС України).

Походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків ( ст.52 КпШС України).

Враховуючи значене, під час складання актового запису про народження № 523 від 20 березня 1996 року, відділ реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, керуючись нормами КпШС України та п. 23 Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженої Міністерством юстиції України 29.12.1984 року № 22/5 зі змінами та доповненнями від 19 квітня 1994 року № 15/5, правомірно зареєстрував народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, вказавши ОСОБА_1 громадянина України, як батька дитини, оскільки народження дитини відповідно до медичної довідки відбулось ІНФОРМАЦІЯ_2, а розірвання шлюбу 09 січня 1996 року, тобто до спливу 10 місяців.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутні будь-яких правових підстав для визнання дій відділу, щодо реєстрацій народження ОСОБА_3 неправомірними.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що відділ реєстрації актів цивільного стану на момент реєстрації народження ОСОБА_3 не дослідив ту обставину, що зачаття даної дитини відбулось до реєстрації шлюбу, оскільки законодавець пов'язує визначення батьківства саме з моментом розірвання шлюбу. Діючим законодавством не передбачено обов'язку органу, що реєструє народження дитини встановлювати та перевірять момент зачаття дитини.

Також колегія суддів зауважує наступне.

За змістом позовних вимог та пояснення позивача в судовому засідання вбачається, що фактично ОСОБА_1 оспорює своє батьківство по відношенню до ОСОБА_3.

Можливість оспорювання батьківства передбачена ст. 56 КпШС, яка встановлює, що особа, записана як батько дитини у Книзі реєстрації народжень, або особа, яка фактично є батьком дитини, у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав має право оспорити вчинений запис протягом року з того часу, коли їй стало відомо або повинно було стати відомо про цей запис.

Статтею 56 КпШС було встановлено строк позовної давності в один рік щодо вимог про виключення запису про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. При цьому, цей строк є присічним та поновленню не підлягає, починається з того часу, коли чоловікові стало відомо або повинно було стати відомо про те, що він записаний батьком дитини.

Статтею 136 СК України заборонено оспорення батьківства після досягнення дитиною повноліття, що знайшло своє відображення у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року.

Тобто, до вимог позивача щодо виключення з актових записів цих дітей відомостей про його батьківство підлягають застосуванню норми ст.56 КпШС, з урахуванням встановленого цією нормою строку позовної давності, який є присічним. При цьому, слід враховувати, що на даний момент ОСОБА_3 вже є повнолітньою особою.

Виходячи з викладеного, давши правильну правову оцінку обставинам справи, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що при складанні актового запису про народження № 523 від 20 березня 1996 року, відділом реєстрації актів цивільного (громадянського) стану Луцького міського управління юстиції були порушені норми КпШС України та Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженої Міністерством юстиції України 29.12.1984 року № 22/5 зі змінами та доповненнями від 19 квітня 1994 року № 15/5, які є підставою для визнання дій неправомірними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: