УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Калина» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 18 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня 2017 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Калина» до ОСОБА_2 про стягнення втрат на незавершене виробництво врожаю,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року приватне акціонерне товариство «Калина» (далі - ПрАТ «Калина», товариство) звернулося до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0653 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та земельної ділянки площею 3,3622 га (кадастровий номер НОМЕР_2), які розташовані на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області.

Протягом 2005-2015 років товариство користувалося зазначеними земельними ділянками на підставі договору оренди від 18 вересня 2005 року.

Посилаючись на те, що вказані земельні ділянки використовувались для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке має замкнутий цикл виробництва, у зв'язку з чим земельні ділянки задіяні у виробничій програмі товариства та на них проводились осінньо-польові роботи до моменту закінчення строку дії договору оренди (до листопада 2015 року), а саме: проводилась передпосівна обробка ґрунту під посів культур урожаю 2016 року (дискування), на що товариством витрачено 1 124 гривні 60 копійок, які просив суд стягнути з відповідача у зв'язку з незавершеним виробництвом врожаю.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 липня 2017 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «Калина» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладання договору оренди землі) орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

Встановивши, що відповідач не надавав згоди та не підписував додаткової угоди з позивачем щодо відшкодування орендарю витрат на поліпшення земельної ділянки у відповідності до п. 27 договору оренди земельної ділянки та, врахувавши, що передпосівна обробка ґрунту під посів культур урожаю (дискування) не є поліпшенням земельної ділянки та не змінює її якісних характеристик та вартості, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення витрат на незавершене виробництво врожаю.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Калина» до ОСОБА_2 про стягнення втрат на незавершене виробництво врожаю, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Калина» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 18 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня 2017 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня