АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Савельєвої Світлани Анатоліївни в інтересах Державного підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» про стягнення заробітної плати.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Державного підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» (надалі - ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв») та, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь частину заробітної плати, у сумі 6611 грн. 99 коп.

Зазначав, що з 19 липня 2007 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, а 18 серпня 2014 року його було призначено на посаду головного інженера підприємства, яка відповідно до Посадової інструкції підпорядковується безпосередньо директору, здійснює керівництво технічними і виробничими службами ГДІП та відповідає за загальні результати і ефективність їх діяльності.

З січня 2017 року відповідач почав безпідставно відраховувати з заробітної плати ОСОБА_2 грошові кошти, а саме у січні 2017 року - 2 466 грн. 87 коп., а отримавши розрахунковий лист позивач дізнався, що такі відрахування проводяться за його заявою, проте офіційну відповідь від підприємства з цього приводу так і не отримав.

Посилаючись на те, що утримання грошових коштів із заробітної плати є незаконним, оскільки позивач не має жодної заборгованості перед відповідачем, просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішенням, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів, вислухавши представників відповідача, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» та працював з січня 2014 року на посаді головного інженера підприємства.

Встановлено, що в січні, березні та квітні 2017 року із заробітної плати позивача було відраховано суму у розмірі 6 611 грн. 99 коп.

З пояснень сторін встановлено, що вказані відрахування були здійснені на підставі наказу № 662 «Про утримання», відповідно до якого за виявлення факту підміни автомобільних шин, які були придбані згідно видаткової накладної № 292 від 15 липня 2016 року та встановлені на приватний автомобіль «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2, замість службового автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, для якого вони призначались та на який було встановлено інші, значно дешевші шини.

Підставою для винесення такого наказу стала доповідна записка заступника генерального директора з фінансово-економічних питань, уповноваженого з антикорупційної діяльності, головного бухгалтера та голови профспілок.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з недоведеності правових підстав до утримання з заробітної плати позивача грошових коштів, на суму 6 611 грн. 99 коп. та відсутності в матеріалах справи доказів причетності позивача до закупівлі шин за завищеною ціною й їх встановлення не на службовий автотранспорт.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивачем було заподіяно шкоду підприємству, що підтверджується результатами службового розслідування, та позивач перевищив встановлені посадовою інструкцією обов'язки, що призвели до збитків відповідача, колегія суддів визнає спростованими рішенням районного суду.

У відповідності до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За таких обставин, з вищенаведеного слідує, що відсутність хоча б одного з вказаних фактів виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Вказане узгоджується з керівними роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» від 11 грудня 2015 року №12.

Встановлено, що наказом № 77 «Про затвердження Регламенту проведення службових розслідувань (перевірок)» від 11 жовтня 2016 року затверджено регламент проведення службових розслідувань (перевірок) на ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв», який є основним внутрішнім нормативним документом вказаного підприємства з питань організації та проведення внутрішніх службових розслідувань (перевірок) (п. 1 розділ 1 Регламенту).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази вчинення підприємством дій для здійснення службового розслідування відносно позивача, з дотриманням вимог Регламенту.

Встановлено, що службове розслідування на підприємстві за фактом придбання майна за завищеними цінами у відповідності до вимог трудового законодавства не проводилося, письмові пояснення у ОСОБА_2 не відбиралися.

На звернення позивача щодо підстав утримання з його заробітної плати грошових коштів, підприємством відповіді не надано (а.с.6).

При цьому, колегія суддів враховує й те, що зі змісту доповідної записки від 21 грудня 2016 року, яка як вказує відповідач є результатом службового розслідування, не вбачається, що підприємством дотримано всіх необхідних умов для настання матеріальної відповідальності ОСОБА_2 (а.с.33).

Крім того, вищезазначена доповідна записка від 21 грудня 2016 року містить тільки особисті припущення та домисли, які не можуть бути належними та допустимими доказами.

За таких обставин, відповідачем не надано належних та допустимих доказів законності притягнення позивача до матеріальної відповідальності: порушення позивачем своїх трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинного зв'язку між порушенням і шкодою та вини працівника.

Посилання апеляційної скарги на пункт 3.8 посадової інструкції, згідно якого головний інженер має право підпису, зокрема, рахунків на придбання матеріалів і обладнання для ремонту об'єктів ГДІП та рахунок № 292 від 15 липня 2016 року, на підставі якого були придбані автошини, колегія суддів оцінює критично, остільки вказані докази не вказують на обов'язок позивача здійснювати моніторинг цін на товари, що закуповуються, при тому, що автошини не є матеріалом або обладнанням для ремонту об'єктів ГДІП, не підтверджують завищену вартість закупівельної ціни та законність притягнення позивача до матеріальної відповідності.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням зазначеного та матеріалів справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення заявленого по справі позову.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу СавельєвоїСвітлани Анатоліївни в інтересах Державного підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/11105/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8865/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.