Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними, вчинення дій щодо виплати коштів, які знаходяться на рахунку банку, захист прав споживачів, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від

06 жовтня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від

20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона уклала з публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») договори на обслуговування банківських карток:

№ № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5.

23 листопада 2015 року вона звернулася до ПАТ «КБ «ПриватБанк» із заявою про отримання особистих коштів з вказаних карткових рахунків у загальній сумі 72 843 грн 78 коп, але їй було відмовлено у видачі готівки з посиланням на збій у системі.

30 листопада 2015 року вона повторно звернулася до відповідача щодо отримання грошових коштів, однак також не змогла зняти з власних банківських карток готівку. При цьому 28 січня 2016 року вона отримала відповідь ПАТ «КБ «ПриватБанк» про відмову в обслуговуванні рахунків.

Беручи до уваги зазначене, ОСОБА_4 просила: визнати неправомірними дії ПАТ «КБ «Приватбанк» щодо відмови в обслуговуванні банківських рахунків № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5; зобов'язати ПАТ «КБ «Приватбанк» вдати на першу вимогу кошти, які знаходяться на вказаних рахунках: на рахунку № НОМЕР_1 в сумі 3 794 грн 35 коп.; № НОМЕР_2 - 22 835 грн 50 коп.; № НОМЕР_3 - 22 141 грн 15 коп.; № НОМЕР_4 - 24 054 грн 37 коп.; № НОМЕР_5 -

18 грн 41 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неправомірними дії ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо відмови в обслуговуванні карткових рахунків НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5, відкритих на ім'я ОСОБА_4, зобов'язано ПАТ «КБ «ПриватБанк» видати на першу вимогу ОСОБА_4 залишок коштів з карткового рахунку: НОМЕР_1 у розмірі 3 794 грн 35 коп.;

НОМЕР_2 у розмірі 22 835 грн 50 коп.; НОМЕР_3 у розмірі 22 141 грн 15 коп., НОМЕР_4 у розмірі 24 054 грн 37 коп., НОМЕР_5 у розмірі 18 грн 41 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Сокуренко Н.В., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що блокування банком карткових рахунків позивача є незаконним, допущене обмеження у користуванні рахунками є безпідставним, оскільки відсутні докази правомірності здійснення такого блокування.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 має відкриті у ПАТ «КБ «ПриватБанк» банківські рахунки з залишком коштів на них у розмірі: № НОМЕР_1 - 3 794 грн 35 коп.; НОМЕР_2 - 22 835 грн 50 коп.; № НОМЕР_3 - 22 141 грн 15 коп.;

№ НОМЕР_4 - 24 054 грн 37 коп.; № НОМЕР_5 - 18 грн

41 коп.

23 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулася до ПАТ «КБ «ПриватБанк» із заявою про розблокування зазначених карткових рахунків та отримання грошових коштів, які обліковуються на них в загальній сумі 72 843 грн 78 коп. ПАТ «КБ «ПриватБанк» було відмовлено у задоволенні вказаної заяви, з посиланням на норми, що регулюють захист інформації і банківську таємницю.

На повторну заяву ОСОБА_4 від 30 листопада 2015 року банком знову не були задоволені вимоги позивача, при цьому запропоновано надати документи, що підтверджують походження грошових коштів, які надійшли на рахунки ОСОБА_4

Відповідно до листа ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 28 січня 2016 року №20.1.0.0.0/7-20151208/619 ОСОБА_4 було відмовлено у обслуговувані карток у зв'язку з наявністю підставі передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню терирозму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та зазначено про необхідністьнадання документів, що підтверджують походження грошових коштів, які надійшли на рахунки ОСОБА_4

Відповідно до ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

(ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 3 передбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 3 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1074 ЦК Україниобмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню терирозму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов'язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якщо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта).

Частиною 1 ст. 17 вказаного Закону передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені ст. ст. 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного КК України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Враховуючи, що жодних доказів на підтвердження наявності у ПАТ «КБ «ПриватБанк» обґрунтованої підозри щодо неправомірності проведення фінансових операцій по рахунках ОСОБА_4, дотримання процедури повідомлення спеціально уповноваженого органу щодо фінансових операцій по рахунках позивача, які містять ознаки злочину, а також наявності кримінального провадження стосовно шахрайських дій ОСОБА_4 чи невстановлених осіб, пов'язаних із зазначеними переказами, здійснення під час кримінального провадження обмежувальних заходів стосовно карток/рахунків ОСОБА_4 чи грошових коштів на них в порядку кримінально-процесуального судочинства, матеріали справи не містять, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про незаконність дій ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо блокування карток і рахунків позивача.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Суди попередніх інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від

20 грудня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Л.М. Мазур