Справа № 146/727/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" вересня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашполі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по вул.В.Стуса (колишня вул.. Калініна), 4 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області.

Позов обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований по вул. В.Стуса (колишня вул.. Калініна), 4 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області.

В будинку позивача зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 колишня дружина позивача та ОСОБА_3-донька позивача з відповідачем ОСОБА_2

Вже більше півроку відповідачі залишили місце проживання у будинку позивача та з того часу в даному будинку не проживають, в добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації за вказаним місцем прописки.

Позивач вказує, що раніше відповідачі періодично приїжджали до нього на кілька днів, однак з серпня 2016 року до нього вже не приїжджали, в будинку не проживають.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросив їх задовольнити. Пояснив, що бувша дружина з дочкою виїхали з його будинку ще в серпні 2016 року, переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, а згодом переїхали в с.Онацьківці Полонського району Хмельницької області. З того часу до позивача в смт Вапнярку не приїжджали, в будинку не проживали, добровільно знятися з реєстрації будинку не бажають, чим перешкоджають позивачу у оформленні субсидії.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово в судове засідання не зявлялися по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали, від отримання поштових повідомлень відмовлялися, неодноразово і в телефонному режимі повідомлялися про слухання справи, на 4 вересня 2017 року належним чином були повідомлені про слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, в яких власноручно розписалися у отриманні повідомлень, однак вчетверте в судове засідання не зявилися, заяв про слухання справи у їхній відсутності або перенесення слухання справи в звязку з поважними причинами неявки суду не надали, в звязку з чим судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є житловий будинок, що розташований по вул.В.Стуса (колишня вул. Калініна), 4 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області.

Даний будинок належить ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 3 грудня 1997 року, копією ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності від 22 травня 2017 року (а.с.6, 7).

Як вбачається із копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку по вул.Калініна (в даний час вул. ОСОБА_4), 4 в смт Вапнярка Томашпільського району, відповідачі зареєстровані у даному будинку (а.с. 9-10).

Відповідно довідки депутата Вапнярської селищної ради від 15 червня 2017 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем реєстрації в смт Вапнярка вукл. ОСОБА_4, 4 не проживають з серпня 2016 року (а.с. 12).

Згідно рішення Томашпільського районного суду від 12 грудня 2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.13).

Відповідно довідки селищного голови Вапнярської селищної ради від 4 вересня 2017 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем реєстрації в смт Вапнярка вукл. ОСОБА_4, 4 не проживають з серпня 2016 року (а.с. 35).

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном.

Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї, інших осіб.

Згідно вимог ст.. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно вимог ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.

Позивачем ОСОБА_1 доведено і підтверджено належними доказами, що на день розгляду справи на протязі року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вибули з будинку № 4 по вул. В.Стуса (колишня вул.Калініна) в смт Вапнярка Томашпільського району на інше постійне місце проживання, відповідачі припинили будь-які стосунки з власником будинку-позивачем у справі, а тому втратили право користування будинком позивача.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність відповідачів за місцем реєстрації понад 6 місяців, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду є обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем оплачено судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 640-00 гривень (а.с.1), які суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів на користь позивача.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 383, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 156 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. В.Стуса (колишня вул.Калініна), 4 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, судові витрати в розмірі 640-00 грн (шістсот сорок гривень 00 копійок),що складаються із сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5