У Х В А Л А

18 вересня 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Вважаю, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, на підставі ч. 1 ст. 121 ЦПК України, оскільки подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України з виходячи з наступного.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. При цьому вказує, що позивач є власницею 33/100 часток квартири.

Таким чином, пропоную позивачеві навести обґрунтування підстав звернення до суду з цим позовом, адже доказів звернення до компетентних органів щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку не зазначено.

Крім того, жодного доказу звернення до відповідачів з цього питання у позасудовий спосіб до суду не надано та не зазначено про їх наявність у позовній заяві.

Згідно з п. 7 Постанови № 2 від 12.06.09р. Пленуму Верховного суду України, позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, зазначена норма визначає право на звернення до суду у випадку наявності спору.

Відтак, встановити наявність спору між сторонами за наданими матеріалами не видається можливим.

Крім того, позивач зазначає, що є власницею 33/100 часток спірної квартири. Пропоную позивачеві навести обґрунтування, з яких підстав вона не вказала інших власників спірної квартири та не залучила їх до розгляду справи, адже можливе майбутнє рішення суду сплине на їхні права та обов'язки.

В контексті цього, пропоную позивачеві навести правове обґрунтування зазначення підстав позову з посиланням на положення Житлового кодексу УРСР, адже спірна квартира віднесена до приватного житлового фонду, і положення про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою з підстав її відсутності понад 1 рік не регулюють правовідносини щодо житла, яке є приватною власністю фізичних осіб.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції за підписом уповноваженої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі якщо позивач у вказаний строк не усуне вказані недоліки, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

СуддяО. В. Васильченко