22-ц/775/454/2017(м)
Категорія 51 Головуючий у 1-й інстанції Якішина О.М.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Великоновосілківський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 травня 2017 року,

Встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила, до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 19 лютого 2002 року по 04 травня 2006 року. Від зареєстрованого шлюбу мають синаОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1. З жовтня 2006 року до вересня 2008 року позивач та ОСОБА_5 мешкали спільно. В результаті спільного проживання мають дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. На прохання ОСОБА_5 батьком дитини на підставі ст. 135 СК України був вказаний неіснуючий чоловік - ОСОБА_6. Спорідненість дитини та ОСОБА_5 підтверджується такими фактами як однакова фамілія, ім'я дитини по-батькові, участь ОСОБА_5 в житті та вихованні дитини, наданням матеріальної допомоги, показаннями свідків.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 помер.Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 5,8231 га, яка належала померлому на праві власності. Однак позивач не може звернутись до нотаріуса з заявою про отримання донькою померлого ОСОБА_5 Оленою-Валерією свідоцтва про право на спадщину, оскільки її батьком зазначено інший чоловік.Встановлення факту батьківства необхідно для прийняття спадщини.

На підставі наведеного просила виключити відомості з актового запису № 7 від 13 травня 2008 року про народження дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості про ОСОБА_6, як батька дитини; встановити факт батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, який народився у с. Богатир Великоновосілківського району Донецької області та помер ІНФОРМАЦІЯ_7, стосовно дитини, ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_2; внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши батьком дитини ОСОБА_5

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Великоновосілківський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Зокрема зазначила, що в неї наявні сумніви щодо неупередженості судді першої інстанції. На думку позивача наявна заінтересованість судді у вирішенні справи на користь третьої особи, оскільки подана останнім заява про вступ до справи в якості третьої особи не відповідає встановленим вимогам, а саме відсутні відомості щодо місця проживання; викликає сумнів повноваження представника третьої особи, оскільки останній знаходиться на непідконтрольній Україні території.

Суддя першої інстанції двічі необґрунтовано відмовляла у задоволенні заяви позивача про відвід судді, оскільки позивач скаржилась на дії судді до Вищої Ради Правосуддя.

Також з боку судді відбувався тиск на свідків позивача, ставлячи безліч питань та змушуючи їх плутатися у показаннях.

Суддя не задовольнила жодне клопотання позивача про допит секретаря Богатирської сільської ради ОСОБА_9 в якості свідка.

Також суддя неправомірно не прийняла до уваги клопотання відповідача про визнання нею позовних вимог від 23 травня 2017 року.

У судовому рішенні спотворена інформація щодо небажання позивача проводити генетичну експертизу, оскільки саме позивач пропонувала відповідачу її проведення.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідача та третіх осіб, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, про що свідчить запис в книзі телефонограм апеляційного суду № 1843 (т. 2 а.с.26,28) та поштові повідомлення (т.2а.с.34-36).

Від Великоновосілківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшла заява про розгляд даної справи за його відсутності (т.2 а.с.31,32).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_10, які просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження заявлених нею позовних вимог, а сукупність досліджених в судовому засіданні доказів не дає підстав засвідчити походження доньки позивача ОСОБА_2 від померлого ОСОБА_5 або з достовірністю підтвердити факт визнання ОСОБА_5 свого батьківства відносно ОСОБА_7.

З таким висновком колегія суддів не може не погодитися виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 19.02.2002 р. по 04.05.2006 р. позивач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище «ОСОБА_2» (т.1, а.с. 6, 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1. у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_12 (т.1, а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_7, батьком якої відповідно до свідоцтва про народження зазначений ОСОБА_6 (т.1, а.с. 9).

Запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а його ім'я та по батькові записано за її вказівкою відповідно до вимог ст. 135 СК України (т.1, а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 помер (т.1, а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка належала тому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Заповітом, посвідченим 06.05.2015 року секретарем Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, ОСОБА_5 заповів належну йому земельну ділянку ОСОБА_4 (т.1, а.с. 78).

На підтвердження факту батьківства позивачем надано копії довідок Багатирської сільської ради № 980 від 14.07.2016 р., № 1006 від 18.07.2016 р., № 1031 від 22.07.2016 р., та фотокартки (т.1, а.с. 14, 15, 16, 28, 29).

Згідно копії довідки Багатирської сільської ради № 980 від 14.07.2016 р. ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_7, на момент народження дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкав за адресою: АДРЕСА_1. З 24.09.2008 р. змінив місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 14).

Згідно копії довідки Багатирської сільської ради № 1006 від 18.07.2016 р. ОСОБА_5 у період з вересня 2006 р. по 24.09.2008 р. мешкав за адресою: АДРЕСА_1. До складу його сім'ї входили: співмешканка ОСОБА_2, син ОСОБА_12, малолітня дитина ОСОБА_7. (т.1, а.с. 15).

Згідно копії довідки Багатирської сільської ради № 1031 від 22.07.2016 р. ОСОБА_6 згідно домової книги Багатирської сільської ради ніколи не проживав і взагалі не існував на території Багатирської сільської ради (т.1, а.с. 16).

Разом з тим, 01.03.2017 р. на адресу суду надійшов лист Багатирської сільської ради № 70 від 28.02.2017 р., відповідно до якого повідомлено, що ОСОБА_2 сільською радою було надано довідку про місце проживання ОСОБА_5 у період з 01.09.2006 р. по 24.09.2008 р., проте пізніше виявилося, що в довідці було допущено помилку та неправильно вказано адресу померлого ОСОБА_5 Просять не брати до уваги довідку № 629 від 20.05.2016 р. (яка не була надана суду і не була предметом дослідження) та надати для залучення до матеріалів справи довідку про проживання ОСОБА_5 у період з 01.09.2006 р. по 24.09.2008 р. та засвідчену копію погосподарської книги (т.1, а.с. 130).

Згідно довідки Багатирської сільської ради № 271 від 01.03.2017 р. ОСОБА_5 у період з 01.09.2006 р. по 24.09.2008 р. згідно погосподарської книги Багатирської сільської ради мешкав за адресою: АДРЕСА_3. До складу його сім'ї входили: співмешканка ОСОБА_2 та син ОСОБА_12 (т.1, а.с. 131).

Згідно засвідченої копії погосподарської книги №5 за період 2006-2010 р.р., оригінал якої був наданий суду для огляду, ОСОБА_5 до 24.09.2008 р. був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. До 07.09.2007 р. за цією ж адресою були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_14 (т.1, а.с. 133-134).

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Як вбачається з рішення, суд першої інстанції дослідив надані позивачкою докази такі як фотографії, показання свідків, довідки про місце проживання померлого, які на думку позивача, мали свідчити на користь її тверджень про визнання ОСОБА_5 її доньки ОСОБА_7., та дав їм належну оцінку. Проте, колегія суддів за наслідками дослідження та перевірки доводів ОСОБА_2 щодо неправильної оцінки зазначених доказів дійшла висновку про відповідність дій суду першої інстанції з приводу оцінки наданих доказів вимогам цивільно-процесуального закону та відхилення названих доводів.

Зокрема, правильним вважає колегія висновок суду першої інстанції про неприйняття як допустимого доказу довідок Богатирської сільської ради через їх суперечливість одна одній та суперечливість цих довідок з поясненнями позивача. Також вірно були оцінені надані фотокартки, оскільки з їх змісту також однозначно не випливає, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7

Крім того, з цих фотографій не вбачається коли вони були зроблені, а з пояснень свідка ОСОБА_15, сестри померлого, вбачається, що ці фото зроблені коли забирали з пологового будинку сина ОСОБА_12.

Правильно також надана оцінка показанням свідків в цілому, оскільки їх свідчення не підтверджують саме факт визнання за життя померлого ОСОБА_5 своєю донькою ОСОБА_7., є суперечливими та непослідовними. Судом також вірно зауважено, що однакова фамілія, група крові не свідчать про спорідненість померлого та ОСОБА_7. Про це також не свідчать ті факти, що ОСОБА_5 допомагав позивачу по господарству, зважаючи на наявність їх спільної дитини ОСОБА_12, місця проживання та ті обставини, що померлий не платив аліменти на утримання сина, оскільки тривалий час не працював.

Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Так на виконання ч.4 ст. 10 ЦПК України та за клопотанням позивача, ухвалою апеляційного суду від 12 липня 2017 року була призначена судова молекулярно-генетична експертиза для встановлення спорідненості між померлимОСОБА_5 та ОСОБА_7

Відповідно відповіді КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР», зазначена ухвала апеляційного суду залишена без виконання у зв'язку з відсутністю в архіві бюро біологічних зразків померлого ОСОБА_5 та зауважив, що молекулярно-генетичні експертизи по встановленню родинних зв'язків між бабусею та онукою не проводяться, кровне споріднення встановлюється тільки між батьками і дітьми. Експертизи спільного батьківства після смерті батька можна провести при наявності біологічного матеріалу від померлого батька (зразки крові; тканини; гістологічні препарати; кісткові залишки тощо).

Таким чином, проведення судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення спорідненості між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є неможливим, а тому колегія суддів виходить з наданих позивачем доказів.

Посилання ОСОБА_2 на неповну та необ'єктивну оцінку судом першої інстанції показань свідків колегією відхиляються, оскільки суд оцінював названі показання у їх сукупності із іншими доказами у справі і дійшов правильних висновків щодо їх недостатності для підтвердження обставин на які посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог. Крім того, колегія суддів зауважує, що з технічного запису допиту свідків, дослідженого колегією суддів, не вбачається з їх показань підтвердження самого факту спорідненості або визнання померлим цієї спорідненості.Свідки не є близькими родичами або знайомим з позивачем, ОСОБА_5 та дитиною ОСОБА_7, їх знання про життя останніх є неглибокими та поверхневими.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно врахував те, що за життя ОСОБА_5 не зареєстрував та не виявив такого бажання зареєструвати своє батьківство у встановленому порядку. Крім того,як встановлено в судовому засіданні, саме за його проханням батьком дитини на підставі ст. 135 СК України було зазначено невідому особу.

Таким чином, оскільки позивачка не надала суду достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, які б підтверджували факт батьківства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірної відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про відвід судді є неспроможними, оскільки зазначене клопотання було правильно розглянуто в порядку, передбаченому ст. 24 ЦПК України. Перевіряючи зазначені доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що ст. 20, 21 ЦПК України імперативно не встановлена підстава для відводу як наявність скарги позивача на дії судді до Вищої Ради Правосуддя або іншої установи.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо вступу ОСОБА_4 в якості третьої особи, оскільки дії як самої третьої особи так і дії суду відповідають вимогам ст. 35, 36 ЦПК України, які регулюють процедуру вступу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, її статус, права та обов'язки. Вирішення даного спору може вплинути на права або обов'язки ОСОБА_4, оскільки він є спадкоємцем померлого ОСОБА_5 за заповітом, а позивач просила встановити факт батьківства для отримання дитиною спадщини від померлого за законом. А тому судом правомірно задоволено клопотання ОСОБА_4 про його вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом неправомірно не прийнята до уваги заява відповідача ОСОБА_3 про визнання позовних вимог, яка надана під час розгляду справи по суті (т.1 а.с. 146).

Судом розглянута зазначена заява відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України. Крім того, заява про визнання позову не є доказом визнання померлим ОСОБА_5 свого батьківства відносно дитини ОСОБА_7.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення та приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.М.Кочегарова

С.А.Зайцева