АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1327/17-ц 22-ц/774/1390/К/17
Справа № 212/1327/17-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1390/К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія - 26 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Барильської А.П.

секретар - Гладиш К.І.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» -ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_5, діючи за довіреністю в інтересах ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ОСОБА_4 професійних захворювань з діагнозом: радикулопатія попереково-крижова та хронічне обструктивне захворювання легень, внаслідок праці в шкідливих умовах на підприємстві відповідача. У звязку з чим, висновком МСЕК від 13.12.2016 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50%, з них: 30% - по радикулопатії та 20% - по хронічному обструктивному захворюванню легень, а також третю групу інвалідності, з наступною датою переогляду 01.12.2017 року.

Вважаючи причиною отримання професійних захворювань тривалу роботу ОСОБА_4 в умовах факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просила суд стягнути на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» моральну шкоду у сумі 320000 грн. без відрахування з цієї суми податку з доходів з фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь моральну шкоду в звязку з ушкодженням здоровя при виконані трудових обовязків у розмірі 30000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та на користь держави 640 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається, позивач при працевлаштуванні був проінформований про шкідливі умови праці, проте добровільно виконував такі роботи. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача в їх настанні, оскільки актом не встановлено винних осіб, відповідальних за виникнення у позивача професійного захворювання. Не враховано судом й того, що обовязок з відшкодування шкоди у відповідності до діючого законодавства покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Крім того, вважає необґрунтованим й значно завищеним розмір моральної шкоди, який стягнуто судом без врахування стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, який складає лише 3 роки 7 місяців та без дотримання засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань з приводу їх участі та можливості подальшого розгляду справи не подавали, що, у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працював на підприємстві відповідача у період з 04.10.1982 року по 04.04.2014 року на посадах поверхневого слюсаря чергового та з ремонту устаткування, майстром ДСФ, електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування ш. ім. Леніна ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 04.04.2014 року ОСОБА_4 був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України (а.с. 26-30).

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини № 167 від 28.01.2016 року ОСОБА_4 встановлено професійні захворювання з діагнозом: 1) радикулопатія попереково-крижова на фоні латероспондилолістезу 1 ст. тіла L2, антеспондилолістезу 1 ст. тіла L4 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, мязово-тонічним та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу лівого тазостегнового суглоба (ПФ 1-2 ст) з порушенням функції ходи; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група А. ЛН першого-другого ст.

ОСОБА_6 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.10.2016 року, встановлено, що причиною виникнення професійних захворювань у позивача є робота протягом тривалого часу в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища- умови праці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони відносяться до 3 кл. 2 ст. шкідливості, за параметрами шуму - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за мікрокліматом до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за напруженістю праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг 36 при гранично допустимій до 30; періодичне перебування в незручній позі 56,2% зміни при гранично допустимій до 25%; нахили тулуба 191 разів за зміну при нормі 51- 100 разів; пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони 4,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.(а.с. 4-9).

Висновком МСЕК від 13.12.2016 року позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50%, з них: 30% - по радикулопатії та 20% - по хронічному обструктивному захворюванню легень, а також третю групу інвалідності, починаючи з 07 грудня 2016 року з переоглядом у грудні 2017 року(а.с. 10).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди роботодавцем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

ОСОБА_6 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до п.17 ОСОБА_6 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 жовтня 2016 року, причиною виникнення професійного захворювання є тривала робота в умовах важкої фізичної праці та запиленості повітря робочої зони, рівень якого перевищував нормативний.

Отже, вказаним актом встановлений факт порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обовязок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність вини у спричиненні моральної шкоди позивачу є необґрунтованими. При цьому, відсутність в акті конкретних осіб, винних у виникненні професійного захворювання у позивача, не знімають обовязку з відповідача з відшкодування завданої шкоди

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заподіяна моральна шкода є недоведеною, колегія суддів відхиляє, оскільки на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманими професійними захворюваннями, встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя та вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Необґрунтованими й такими, що суперечать нормам діючого законодавства, вважає колегія суддів і доводи відповідача про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції, не передбачає у 2016 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Між тим, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_4, є значно завищеним.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом без повного урахування роз'яснень, наведених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації позивачу завданої йому моральної шкоди, колегія суддів також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Зокрема в справі «Нечипорук та Йонкало проти України», № 42310/04, 21.04.2011 року, суд визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80000 євро надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35000 євро, і лише першому заявникові, а в у справі «ОСОБА_7 проти України» № 45872 19.12.2013 року була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4500 євро, попри те, що заявник просив 30000 євро.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів - 3 роки 7 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, а також пов'язані з отриманими професійними захворюваннями фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 30000 грн. до 25000 грн. Саме цей розмір, на думку колегії суддів, є справедливою компенсацією завданих позивачу моральних страждань.

В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, ст. 309 ч.1 п.3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2017 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4, змінити, зменшивши цей розмір з 30000 гривень до 25000 (двадцяти пяти тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_8