Справа № 195/718/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

31.08.2017 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Омеко М.В. при секретарі Мартиновій Н.В., за участю відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 49401.22 грн. та судові витрати по справі, посилаючись на те, що 14.03.2012 року між ним та відповідачем укладений договір б/н приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредитному ліміту, відсотки за користування ним, однак свої зобов'язання не виконав, у встановлений строк кредит не повернув та відсотки не сплатив, внаслідок чого станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 49401.22 грн. сорок девять тисяч гривень двадцять дві копійки), яка складається з 1962.14 грн. заборгованість за кредитом; 40463.01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4147.44 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. штраф (фіксована частина0; 2328.63 грн. штраф (процентна складова).

Позивач в судове засідання не з'явився, позов підтримує, просить слухати справу у відсутність його представника, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги не визнають та звернулася до суду з запереченням проти позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України про застосування якої заявили під час судового розгляду справи. Зазначили, що відповідач не могла здійснити останній платіж 01.10.2014 року в розмірі 2.56 грн., оскільки картку вона втратила наприкінці 2013 року, не отримувала іншої, а позивачем не надано відповідних доказів щодо. вказаних платежів, тобто достовірна інформація у матеріалах справи відсутня.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом, 14.03.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1укладено договір без номеру про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки .

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредитному ліміту, відсотки за користування ним, однак свої зобов'язання не виконала, у встановлений строк кредит не повернула та відсотки не сплатила, внаслідок чого станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 49401.22 грн. сорок девять тисяч гривень двадцять дві копійки), яка складається з 1962.14 грн. заборгованість за кредитом; 40463.01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4147.44 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. штраф (фіксована частина0; 2328.63 грн. штраф (процентна складова).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 05.05.2017 року.

Провадження по даній цивільній справі відкрито ухвалою від 10 травня 2017 року.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Перебіг трьохрічного строку позовної давності розпочався для позивача з жовтня 2013 року, через місяць після останнього платежу ОСОБА_1

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Судом встановлено, що з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 суми неповернутого кредиту та процентів за користування ним, позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся 05.05.2017 року, а останній платіж відповідачем по розрахунку здійснено 11.09.2013 року. Отже, банк звернувся до суду з позовом після спливу трьохрічного строку позовної давності. Не зважаючи на дану обставину позивач не просив відновити строк позовної давності.

Стосовно платежу від 01.10.2014 року позивачем в письмових поясненнях зазначено, що це внутрішня транзакція банку, якою було повернуто клієнту кошти в сумі 2,56 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що в задоволені позову ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в звязку зі спливом строку позовної давності, який позивач не просив відновити та не зазначив поважність причин його пропуску.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 258, 261, 267, 525, 526, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212- 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 49401.22 грн. сорок девять тисяч гривень двадцять дві копійки), яка складається з 1962.14 грн. заборгованість за кредитом; 40463.01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4147.44 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. штраф (фіксована частина0; 2328.63 грн. штраф (процентна складова) - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_3