Справа № 396/930/17
Провадження № 2/396/491/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря: Пономаренко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з даним позовом до суду до відповідача, посилаючись на те, що з жовтня 2013 сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах. В травні 2014 року відповідачем було усиновлено доньку позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28 лютого 2014 року між сторонами було укладено шлюб у Монастирецькій сільській раді Хустського району Закарпатської області, актовий запис №03.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народився син ОСОБА_4.

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Відповідач по справі працює неофіційно та отримує дохід, але останні шість місяців на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, тому позивачка змушена звернутись до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, а також на її утримання в розмірі 700 грн., щомісячно, до виповнення сином ОСОБА_4 трирічного віку.

Відповідач 24.07.2017 року надав до суду письмове заперечення проти позовної заяви, в якому посилаються на те, що він належним чином приймає участь у матеріальному утриманні та вихованні дітей, у разі необхідності надає додаткові кошти, спілкується з ними та всіма іншими способами намагається виконувати свої батьківські обов'язки. Матеріальне становище відповідача на даний час є складним, оскільки офіційно неде не працює, отримує нестабільний та мінливий дохід. Крім того, на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати. Просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися по невідомим суду причинам

Суд ухвалив здійснити розгляд справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджуються відповідними копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.6, 7).

28 лютого 2014 року між сторонами було укладено шлюб у Монастирецькій сільській раді Хустського району Закарпатської області, актовий запис №03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.8).

В даний час діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідквми, виданими виконкомом Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 12.06.2017 року №932 та №933 (а.с.9).

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Домовленості про добровільну сплату аліментів у позасудовому порядку між сторонами не досягнуто.

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно з вимогами ст.ст.60,213,214 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.212 ЦПК України) суд перевірив доводи сторін як у підтвердження, так і в заперечення позову та факти, які підлягають встановленню, з метою з'ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров'я сторін, наявність у відповідача інших дітей і непрацездатних членів сім'ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірах, визначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатним за віком і станом здоров'я, офіційно ніде не працює, має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в с.Монастирець Хустського району Закарпатської області.

Те, що відповідач не працює не є підставою для ухилення від виконання обов'язку по утриманню дітей, оскільки, доказів, у підтвердження того, що він, щонайменше намагався працевлаштуватися, звертався в Центр зайнятості по питанню працевлаштування ОСОБА_2 суду не надав.

Суд враховує ці доводи, проте констатує той факт, що обґрунтованих перешкод для працевлаштування ОСОБА_2 не має, і не заперечує можливості працевлаштування і сплати аліментів на утримання малолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1 надала суду належні та допустимі докази для присудження аліментів на утримання дітей, такі як: свідоцтво про народження малолітньої ОСОБА_3 (а.с.6); свідоцтво про народження малолітнього ОСОБА_4 (а.с.7); довідками виконкому Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 932 та №933 від 12.06.2017 року, із яких вбачається, що малолітні діти проживають разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 в с.Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області та знаходяться на її повному утриманні (а.с.9).

Суд визнає достовірність цих доказів з урахуванням того, що вони відповідають і не суперечать поясненням сторін, узгоджуються між собою і не викликають сумніву у суда.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно із ст.ст. 180-184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідач ОСОБА_2 є здоровою, працездатною людиною, має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в с.Монастирець Хустського району Закарпатської області, має можливість працювати, зобов'язаний утримувати власних дітей та спроможний сплатити аліменти на їх утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн., щомісячно на кожну дитину, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3.07.1991 року в редакції Закону від 6.02.2003 року, щомісячно, починаючи з 29.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи таке рішення суд виходить із захисту інтересів дитини та з вимог діючого законодавства.

Так, відповідно до статті 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2017 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком від до 6 років з 01 травня 2017 року становить 1426 грн.:50%=713 грн.

Позивачка, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дитини, але при цьому доглядає дитину на відміну від відповідача, що впливає на її можливість покращити заробіток, тому розмір аліментів в сумі 800 гривень забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання дитиною надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на матеріальне утримання з боку батька порушено і підлягає судовому захисту.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України має право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 80 СК України, розмір аліментів на утримання одного з подружжя визначається судом в у частці від заробітку, або у твердій грошової сумі. При цьому судом враховується матеріальний стан платника аліментів та стягувача, з урахуванням можливості одержання утримання від батьків та інших обставин, що мають істотне значення.

Позивач просить суд стягнути аліменти на її утримання в сумі 1000 грн., однак, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного розміру суду з боку позивача надано в ході розгляду справи не було.

Враховуючи встановлені обставини, положення Сімейного кодексу України, зважаючи на вік дитини ОСОБА_4, приймаючи до уваги особи сторін, їх матеріальні стани та стани здоров'я, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача, який є особою працездатного віку, не є інвалідом, пенсіонером, - на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на її утримання, як дружини, а саме - в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, який суд вважає достатнім для утримання непрацездатної дружини до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку.

За правилами ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір".

В силу п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 80, 84, 180-184, 191 СК України, ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2017 рік", суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця с.Монастирець Хустського району Закарпатської області, проживає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 (вісімсот) гривень 00 коп. на кожну дитину, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3.07.1991 року в редакції Закону від 6.02.2003 року, щомісячно, розпочавши стягнення з 14 червня 2017 року, до досягнення повноліття донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, а потім, до досягнення повноліття сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця с.Монастирець Хустського району Закарпатської області, проживає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_8, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 коп., з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3.07.1991 року в редакції Закону від 6.02.2003 року, щомісячно, розпочавши стягнення з 14 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., - отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , код банку отримувача 820019, рахунок отримувача - 0001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз