КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1146/17
Провадження № 2/552/669/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання членом сім»ї наймача та визнання права користування житловим приміщенням, за позовною заявою Комунального підприємства « Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про виселення ,-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він з березня 2016 року проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1. Квартира була надана сім»ї ОСОБА_2, який був основним квартиронаймачем цієї квартири та проживав у квартирі з жінкою ОСОБА_3 ОСОБА_3 була його рідною тіткою , яка померла 01.06.2016 року. До смерті тітки він проживав в спірній квартирі, у зв»язку з тим, що тітка хворіла та потребувала додаткового догляду, якого не міг надавати її чоловік. Після смерті тітки він залишився проживати у спірній квартирі, так як ОСОБА_2 був тяжко хворий та запропонував йому залишитися проживати разом з ним. Проживаючи у спірній квартирі з тіткою та ОСОБА_2 вони об»єднали їхні доходи в один бюджет, разом розподіляли витрати, до нього відносились як до власної дитини. Він за свій кошт здійснив поховання тітки та дядька. Просив визнати його членом сім»ї квартиронаймача квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_2.

03.04.2017 року КП «ЖЕО №2» ПМР звернулось до суду із позовом про виселення позивача ОСОБА_1 із спірної квартири Посилались на те, що квартира АДРЕСА_3 перебуває на балансі КП ЖЕО №2 та є власністю територіальної громади. У спірній квартирі проживала сім»я ОСОБА_2, який помер 13.02.2017 року та у зв»язку зі смертю був знятий з реєстраційного обліку у квартирі. Єдиною підставою для вселення в квартиру є ордер. ОСОБА_1 самоправно займає спірну квартиру, тоді як зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Просили виселити ОСОБА_1 із спірної квартири та стягнути понесені ним судові витрати.

У судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Позовні вимоги КП « ЖЕО №2» ПМР не визнали просили відмовити у їх задоволенні.

Представник КП « ЖЕО №2» Полтавської міської ради підтримав заявлені ними позовні вимоги, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити.

Представник відповідача , Полтавської міської ради, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольнити позовні вимоги КП « ЖЕО №2» Полтавської міської ради. Пояснив, що ОСОБА_1 зберігає за собою житло за адресою у квартирі АДРЕСА_4.

Представник відповідача , Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольнити позовні вимоги КП « ЖЕО №2» Полтавської міської ради.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що спірною квартирою є квартира АДРЕСА_5, а не по вулиці Спортивній, як зазначає позивач.

Квартира однокімнатна , з усіма комунальними зручностями, перебуває на балансі КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради з 31 березня 2012 року на підставі рішення Полтавської міської ради від 16 березня 2012 року.

Квартира була надана ОСОБА_2 на склад сім»ї із двох осіб, дружина ОСОБА_3 ( а.с. 11 т. 1)

Основним квартиронаймачем квартири був ОСОБА_2

У спірній квартирі з часу її отримання проживали та були зареєстрованими : ОСОБА_3, померла 02.06.2016 року та ОСОБА_2, помер 13.02.2017 року.

У зв»язку зі смертю квартиронаймача та його дружини, вони були зняті з реєстраційного обліку.

На час розгляду справи та після смерті квартиронаймача у квартирі ніхто не був зареєстрований.

Позивач по справі ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами цивільної справи.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Правовою позицією ВСУ (постанова Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-60цс12) визначено: «У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обовязки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР).

Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сімї наймача.

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання».

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач вселився у спірну квартиру з дотриманням встановленого порядку, а саме не надано обєктивних та належних доказів у підтвердження факту вселення та проживання у квартирі, не доведений факт згоди наймача на реєстрацію позивача у квартирі, письмового звернення до наймодавця чи власника житла з питання його реєстрації не було, витрат з оплати комунальних послуг за спірною адресою на трьох осіб позивач не ніс, зберігає реєстрацію та житло за іншим місцем проживання, а надані докази вказують на те, що звязок з жилим приміщенням за своїм місцем реєстрації він не втратив.

Звернувшись до суду із позовом, позивач в позовній заяві зазначає: « до моменту смерті ОСОБА_3 я переїхав до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв»язку з тим, що ОСОБА_3 хворіла та потребувала додаткового догляду, якого не міг надати її чоловік».

Отже слід дійти до висновку, що позивач поселився у квартирі не як член сім»ї квартиронаймача, а як особа, яка здійснювала догляд за хворою ОСОБА_3

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, які проживають на одній площадці з квартирою №5 по провулку Спортивному №6 в м. Полтава пояснили суду, що бачили позивача як він приходив до спірної квартири, носив тітці та її чоловіку їжу та медикаменти. Чітких пояснень з приводу того коли позивач поселився у спірну квартиру та на яких підставах проживав у квартирі не надали. Жодних ознак спільного проживання позивача з квартиронаймачем спірної квартири, як члена сім»ї, не зазначили.

Взагалі показання свідків зводились до того, що позивач здійснював догляд за сім»єю ОСОБА_2 та приймав участь у їх похованні.

Позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що квартиронаймач та його дружина, хворіли та за станом здоров»я потребували догляду і не могли за станом здоров»я займатись вирішенням питання щодо його реєстрації у спірній квартирі.

Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 , які в основному підтвердили факт родинних відносин позивача з ОСОБА_3 та його участь у похованні тітки та її чоловіка.

Свідок ОСОБА_10 є батьком позивача, проживає та зареєстрований разом із ним в квартиру АДРЕСА_6, а отже зацікавлений в вирішенні справи на користь сина, а тому до його показань суд ставиться критично.

Представником позивача наданий акт обстеження житлових умов позивача від 17.02.2017 року, який складений КП « ЖЕО №2» ПМР за адресою м. Полтава, вул. Петра Юрченка, 7 в м. Полтава, з якого убачається, що позивач зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, 7 в м. Полтава.

Як пояснив у судовому засіданні позивач та свідок ОСОБА_10 вказаний акт обстеження був складений з метою приватизації квартири АДРЕСА_7, 7 в м. Полтава. на підставі ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду», однак їм відмовили у приватизації квартири тому , що будинок перебуває на балансі КЕЧ м. Полтави, а у зв»язку з проведенням АТО приватизація житлового фонду, який перебуває на балансі КЕЧ призупинена.

Із акту обстеження житлових умов позивача від 17.02.2017 року убачається, що він станом на 17 лютого 2017 року ( а квартиронаймач спірної квартири помер 13 лютого 2017 року) зберігав своє право на житло у квартирі АДРЕСА_7 в. Полтава, бо мав намір прийняти участь у її приватизації , отже підстав для визнання того , що спірна квартира для позивача була постійним місцем проживання суд не вбачає.

Вирішуючи спір суд також звертає увагу на тривалість проживання позивача у спірній квартирі.

Як вже зазначалось вище позивач сам особисто у позовній заяві зазначив, що переїхав на проживання у спірну квартиру у зв»язку з необхідністю догляду за тіткою ОСОБА_3, а не на постійне проживання, як член сім»ї, а потім залишився проживати разом і квартиронаймачем.

Час його проживання із квартиронаймачем після смерті тітки з 02.06.2016 року по день смерті квартиронаймача спірної квартири , 13.02.2017 року, є нетривалим та в цей період позивач зберігав за собою право на житло у квартирі АДРЕСА_7 в. Полтава.

Та обставина, що позивач здійснював догляд за своїми родичами та приймав участь у їх похованні не є доказом постійного проживання з ними у спірній квартирі, як члена сім"ї, ведення з ними спільного господарства, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Як зазначено вище , суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а оскільки ОСОБА_1 проживає у спірній квартирі самоправно , він підлягає виселення із квартири без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь КП ЖЕО №2 судові витрати.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги Комунального підприємства « Житлово-експлуатаційної організації №2» Полтавської міської ради задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_8 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства « ЖЕО №2» Полтавської міської судові витрати у розмірі 1600 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Васильєва