УхвалА

іменем україни

4 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Маляренка А.В., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Агрорембудсервіс» до ОСОБА_4, філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - «1080 Управління начальника робіт» про виділення частини майна в натурі за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року приватне підприємство «Агрорембудсервіс» (далі - ПП «Агрорембудсервіс») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що підприємство згідно з біржовою угодою-договором купівлі-продажу нерухомості від 2 грудня 2005 року придбало у власність у державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (далі - ДП МОУ «Укрвійськбуд») будівлі та споруди, що складають 3/20 частин комплексу по АДРЕСА_1. 5 грудня 2005 року вказані будівлі та споруди були передані підприємству на підставі акту прийому-передачі до біржової угоди-договору купівлі-продажу нерухомості. Філії ДП МОУ «Укрвійськбуд» - «1080 Управління начальника робіт» на підставі свідоцтва про право власності від 21 січня 2003 року належить 21/25 частин будівель і споруд вищевказаного комплексу, а 1/100 частин належить ОСОБА_4 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2003 року.

Позивач зазначав про те, що має намір самостійно розпоряджатися та користуватися належним йому нерухомим майном, унаслідок чого вважав можливим виділити йому у натурі 3/20 частин вказаного комплексу.

З урахуванням наведеного ПП «Агрорембудсервіс» просило суд виділити у натурі належні йому на праві власності 3/20 частини комплексу будівель і споруд по АДРЕСА_1, припинити право спільної часткової власності на зазначене нерухоме майно та визнати за ним право власності на це майно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 грудня 2006 року позов ПП «Агрорембудсервіс» задоволено. Виділено ПП «Агрорембудсервіс» у натурі належне йому майно на праві власності - 3/20 частини комплексу будівель і споруд по АДРЕСА_1, а саме: адміністративна будівля літ. «а», гаражі літ. «в, в1, в2», кузня літ. «Гг», естакада літ. «дх», вбиральня літ. «з», мийка літ «д», автомобільна заправна станція літ. «л», будівля підземного зберігання паливно-мастильних матеріалів літ. «м», цех по виготовленню скла літ. «п», столярний цех літ. «п1п», навіси літ. «н, о1», гараж літ. «о», розчинно-бетонний вузол літ. «сс1», вбиральня літ. «с2», оглядова яма з навісом літ. «б», водопровідна колонка літ. «е», вапняна яма літ. «р». Припинено право спільної часткової власності на вказаний комплекс будівель і споруд між ПП «Агрорембудсервіс», ОСОБА_4 та ДП МОУ «Укрвійськбуд». Визнано за ПП «Агрорембудсервіс» право власності на вищевказане нерухоме майно.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2012 року за апеляційною скаргою ДП МОУ «Укрвійськбуд» рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову ПП «Агрорембудсервіс» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2012 року за касаційною скаргою ПП «Агрорембудсервіс» рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2012 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, співзасновник ПП «Агрорембудсервіс», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи у задоволенні позову ПП «Агрорембудсервіс», апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що підприємством та ДП МОУ «Укрвійськбуд» при укладенні спірної біржової угоди-договору купівлі-продажу нерухомості від 2 грудня 2005 року недодержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення, унаслідок чого такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК України). Отже, спірний правочин не породжує будь-яких прав та обов'язків, є недійсним з моменту його вчинення.

Також ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України) щодо порушення його суб'єктивних матеріальних прав, а, крім того, стороною у справі є юридична особа ПП «Агрорембудсервіс», співзасновником якої є він, яке вже реалізувало своє право на касаційне оскарження рішення суду і від якого у нього немає доказів на його представництво.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

А.В. Маляренко

О.В. Попович