АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Лапчевської О.Ф., Саліхова В.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року по матеріалам позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Форбс ЛЛС (Forbes LLS) про дострокове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідачів в порядку цивільного судочинства, в якому просив достроково припинити дію свідоцтва України № 168390 на знак для товарів і послуг «FORBES» повністю, а також зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно дострокового припинення дії свідоцтва України № 168390 на знак для товарів і послуг «FORBES» повністю та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». (а.с.4-8)

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог до Форбс ЛЛС (Forbes LLS) повернуто позивачеві для подачі до належного суду. Зобов'язано УДКСУ у Печерському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 сплачену ним суму судового збору в розмірі 1280,00 грн. (а.с.23-25)

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість ухвали судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року, просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження по справі. На обґрунтування скарги зазначив, що в даній справі спір між сторонами не є публічно-правовим, а тому із врахуванням суб'єктного складу, підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Вказує, що звернувся до Печерського районного суду міста Києва у відповідності до правил ч. 1 ст. 113 ЦПК України, оскільки місцезнаходженням відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України є м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, тобто у Печерському районі м. Києва. (а.с.30-31)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представники Форбс ЛЛС (Forbes LLS) Дрюк Н.С., Лукянов О.Л., Мамун О.С. заперечували проти скарги.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, суддя районного суду із посиланням на Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, ст. 17 КАС України, ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, виходив з того, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, тому відносини щодо зобов'язання відповідача внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг є публічно-правовими, відтак вимога щодо зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. А повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог до Форбс ЛЛС (Forbes LLS) суддя районного суду із врахуванням відмови у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, виходив з того, що відповідач Форбс ЛЛС (Forbes LLS) знаходиться поза межами адміністративної території Печерського району м. Києва. (а.с.23-25)

З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК Українисуди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності до ст. 2 КАС Українизавданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 КАС Українивстановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцієюта законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

З позовної заяви вбачається, що позивач не оскаржує дій, бездіяльності чи рішень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вчинених чи прийнятих на реалізацію наданих владних повноважень. Предметом позову є дострокове припинення дії свідоцтв на знак для товарів і послуг, в разі якщо товари та послуги, зазначені у свідоцтві не використовуються в Україні потягом трьох років.

Частиною першою статті 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 497 Цивільного кодексу України, чинність майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку може бути припинено достроково за ініціативою особи, якій вони належать, якщо це не суперечить умовам договору, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються цим Кодексом та іншими законами. До відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Таким чином, нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України урегульовано правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, тому спір між сторонами у даній справі є приватно-правовим, а відтак, підлягає вирішенню, з урахуванням суб'єктного складу, в порядку цивільного судочинства.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Місцезнаходженням одного з відповідачів є м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва.

Позивач скористався наданим йому правом визначеним ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 113 ЦПК України та звернувся із позовом до суду за місцезнаходженням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви мають бути повернуті до районного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі в порядку встановленому процесуальним законом.

Керуючись ст.ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року скасувати, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі в порядку встановленому процесуальним законом.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

В.В.Саліхов

Справа № 22-ц/796/9610/2017

Унікальний номер 757/37143/17-ц

Головуючий у першій інстанції - Козлов Р.Ю.

Доповідач Левенець Б.Б.