АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1538/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

позивача ОСОБА_6

відповідача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

представника ЧОБТІ ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, комунальне підприємство "Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризаці", державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, комунальне підприємство "Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризаці", державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року зобовязано ОСОБА_7 привести у попередній стан прибудову а-2, а-3 (приміщення 1-1,1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси у відповідності до характеристик у технічному паспорті до перебудови їх в приміщенні а-4, яку зобовязано знести рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 02 червня 2012 року.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_7 став будувати прибудову а-2, а-3 із шлакоблоку та цегли не зробивши при цьому фундамент, а розміри прибудови не відповідають технічному паспорту.

У звязку з чим просила суд зобовязати ОСОБА_7 знести прибудову а-2, а-3(приміщення 1-1,1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси як самовільно збудовані та зобовязати взяти дозвільні документи на прибудову а-2, а-3 в управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_7 знести прибудову а2, а3 приміщення (1-1,1-2,1-3), оскільки дана прибудова є самочинною та не відповідає технічному паспорту від 02.06.2006 року. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду 500,00грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, комунальне підприємство "Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризаці", державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виконання будівельних робіт без декларації та виконання робіт з реконструкції прибудов до житлового будинку без відповідної дозвільної документації забороняється, оскільки це може впливати на права співвласників домоволодіння.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, сторони по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є рідними братом та сестрою. Після смерті матері вони отримали в числі і інших спадкоємців за законом спадщину в жилому будинку по провулку Семашко, 22 в м. Черкаси. Реального розподілу чи виділу часток співвласників не проводилось і успадкована частина жилого будинку знаходиться в спільному користуванні всіх співвласників, в тому числі і сторін по справі.

В 2010 році ОСОБА_7 без згоди інших співвласників будинковолодіння по провулку Семашко, 22 в м. Черкаси зніс частину приміщень будинку: коридор, веранду, кладову та погріб.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зобовязання вчинити дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди суд зобовязав ОСОБА_7 привести у попередній стан прибудову а-2, а-3 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси у відповідності до характеристик у технічному паспорті до перебудови їх в приміщенні а-4, яку зобовязано знести рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 02 червня 2012 року.

На виконання рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року в 2015 році ОСОБА_7 розпочав проводить будівельні роботи з реконструкції прибудов а-2, а-3 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси.

Позивачка ОСОБА_6 вважає, що відновлення знесених ОСОБА_7 приміщень відбудовується ним з гнилих матеріалів, без відповідних дозвільних документів та в розмірах, що не відповідають даним технічного паспорту від 02.06.2006 року, а тому просила суд зобовязати ОСОБА_7 знести розпочату ним добудову, зобовязати взяти дозвільні документи на дану реконструкцію та стягнути з відповідача на її користь заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 та зобовязуючи ОСОБА_7 знести прибудову а-2, а-3 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси, оскільки дана прибудова не відповідає технічному паспорту та є самочинною.

Поняття самочинного будівництва визначається через сукупність його основних ознак, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визнаний самочинним, зокрема якщо такий об'єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил, частина перша статті 376 ЦК України.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина сьома статті 376 ЦК).

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

За змістом ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми у поєднанні з положеннями ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, співвласником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені співвласником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються із нормами ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, відповідно до яких кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Встановивши, що ОСОБА_6 є співвласником будинковолодіння, реконструкцію частини приміщень якого виконував відповідач ОСОБА_7 та являється також співкористувачем земельної ділянки, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 має право на звернення до суду з вказаних нею підстав.

Одночасно визначаючи правовий статус розпочатого ОСОБА_7 будівництва, реконструкцію прибудови а-2, а-3 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси, суд першої інстанції визначив його статус як самочинного, як такого що розпочате без відповідного дозволу відповідного органу архітектурно-будівельного контролю та таким що не відповідає технічному паспорту від 02.06.2006 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_7 пояснив розпочату ним влітку 2015 року реконструкцію прибудови а-2, а-3 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси виконанням рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року, яким його зобовязано привести в попередній стан зазначені прибудови. Приведення прибудов в попередній стан передбачає відтворення їх в тих розмірах, в яких дані приміщення перебували до їх знесення, а технічні характеристики яких відображені в технічному паспорті на будинковолодіння станом на 02.06.2006 року.

Відповідно до статті 152 ЖК України в редакції, яка вже діяла на час виникнення спірних правовідносин визначено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Зазначені вимоги відповідно мають і Закон України № 3038.

Актом державного виконавця від 29 травня 2015 року було перевірено виконання відповідачем ОСОБА_7 рішення рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року, яким встановлено, що прибудови а-2, а-3 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси приводяться в попередній стан відповідно до характеристик у технічному паспорті станом на 02.06.2006 року.

Позивачка ОСОБА_6 не надала жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував її доводи що реконструкція прибудови а-2, а-3 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси приводиться в стан, що не відповідає характеристикам у технічному паспорті на будинковолодіння станом на 02.06.2006 року.

Таке виконання робіт ОСОБА_7 не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Посилання позивачем ОСОБА_6 на протокол про адміністративне правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення від 07.12.2015 року, приписи про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності та акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03 грудня 2015 року є безпідставними, так як вони не мають даних про те, що розміри реконструйованих прибудов а-2, а-3 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3) в будинку №22, пер. Семашко в м. Черкаси не відповідають даним технічного паспорта на будинковолодіння станом на 2006 рік. Крім того, постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 05 травня 2016 року постанова №135 від 07.12.2015 року про накладення на ОСОБА_7 адміністративного стягнення в вигляді штрафу за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності скасовано. Також даною постановою встановлено, що будівельні роботи ОСОБА_7 проводились на виконання рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року.

Наданий ОСОБА_6 акт державного виконавця від 29 серпня 2017 року колегія суддів не може вважати належним та допустимим доказом, так як даний акт складено без присутності відповідача ОСОБА_7 головним державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ОСОБА_14, в провадженні якого не перебуває виконавче провадження по виконанню рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10 грудня 2014 року. Крім того даний доказ добутий вже після винесення рішення судом першої інстанції.

Позивачка ОСОБА_6 фактично доводить факт порушення відповідачем ОСОБА_7 норм ДБН при реконструкції прибудови а-2, а-3, а не факту самочинного будівництва, що відповідно до статті 16 ЦК України потребує іншої форми захисту своїх порушених прав.

Таким чином позивачем не доведено невідповідність спірного будівництва будівельним та технічним нормам, необхідності отримання дозвільних документів на виконання будівельних робіт по приведенню у попередній стан прибудов за рішенням суду, наявність фактів істотного порушення прав та інтересів інших осіб, неможливість усунення допущених відповідачем порушень тощо.

Так як судом першої інстанції зроблено невідповідність висновків обставинам справи, то рішення суду першої інстанції підлягає до скасування та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_6 зобовязати ОСОБА_7 знести прибудову.

В звязку з відсутністю порушення прав співвласника будинковолодіння, позивача по справі ОСОБА_6, відповідачем ОСОБА_7 виконанням рішення Придніпровського районного суду від 10 грудня 2014 року, за заявленими нею позовними вимогами, не підлягає до задоволення і позовна вимога про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року задоволити.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, комунальне підприємство "Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризаці", державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :