Справа № 152/489/17 Провадження № 22-ц/772/1969/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Кучевський П.В., Рибчинський В.П.,

при секретарі: Топольська В.О.,

з участю: представника ПАТ « Державний ощадний банк України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « Калинівський маслосирзавод» на заочне рішення Шаргородського районного суд Вінницької області від 30.05.2017 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Калинівський маслосирзавод» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сурі», з участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - про звільнення майна з-під арешту, -

встановила:

21.03.2017 року ТОВ « Калинівський маслосирзавод» звернулось в суд з позовом у якому просило звільнити з-під арешту, який накладено ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та полягає у накладенні заборони на відчуження будь-яким шляхом та перереєстрацію права власності на іншу особу нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі та земельну ділянку загальною площею 3,2234 га за адресою Вінницька область Шаргородський район м. Шаргород віл. ОСОБА_4, 284. У позовній заяві позивач зазначає те, що придбавши 08.02.2017 року на електронних торгах вищезазначене майно, Товариство позбавлене можливості отримати правовстановлюючий документ на нього та вільно користуватись і розпоряджатись цим майном, оскільки ухвалою Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 10.07.2017 року на нього накладено заборону.

Заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2017 року у задоволенні позову ТОВ « Калинівський маслосирзавод» відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу у якій просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ « Калинівський маслосирзавод» задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник ПАТ « Державний ощадний банк України» просив скасувати рішення суду першої інстанції та закрити апеляційне провадження, оскільки ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська скасована.

Позивач, відповідачі та представник третьої особи ДВС у содове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 08.02.2017 року на підставі протоколу № 234352 було проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме, нежитлові будівлі та земельну ділянку ( кадастровий номер 0:05:011:020) за адресою Вінницька область, Шаргородський район, м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, 284 що належить ПАТ « Шаргородський маслозавод».

Переможцем торгів було визнано ТОВ « Калинівський маслосирзавод». / а.с.11/

Кошти за придбане майно в сумі 4420461, 65 грн ТОВ « Калинівський маслосирзавод» перераховані у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями./ а.с.12-14/

03.03.2017 року позивач із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна про те, що 10.02.2017 року приватним Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/1059/17 від 10.02.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис 18966273 про обтяження на нежитлові будівлі та земельну ділянку ( кадастровий номер 0:05:011:020) за адресою Вінницька область, Шаргородський район, м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, 284.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2017 року щодо забезпечення позову не стосувалась всього переліку майна, власником якого є позивач, її межі обмежені сумою позову в розмірі 345 282 грн, і виключно державний реєстратор приватний нотаріус здійснив перевищення повноважень та вийшов за межі судового рішення, а тому до оскарження підлягають виключно неправомірні дії державного реєстратора.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що крім накладення заборони на відчуження будь-яким шляхом нежитлових будівель, земельної ділянки, районний суд м. Дніпропетровська також наклав заборону на перереєстрацію права власності даного майна, що у свою чергу позбавило можливості позивача отримати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Крім того, суд не врахував, що відповідно до абз.2 п.8 розділу 10 «Порядку розрахунків за придбане на електронних торгах майно та перехід права власності» « Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2831/5, зареєстрованого у МЮ України 30.09.3016 року за № 1301/29431, у випадках придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За відсутності у позивача на час розгляду справи судом першої інстанції правовстановлюючого документа на нерухоме майно та земельну ділянку, та за відсутності заявлених про це позовних вимог, колегія суддів приходить висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Так, у пункті 9 Постанови № 5 від 03.06.2016 року Пленум ВССУ роз»яснює, що інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На дані роз»яснення суд першої інстанції уваги не звернув та ухвалив рішення на підставі недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи ту обставину, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська скасовано, у зв»язку з чим до реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором внесені відповідні зміни, колегія суддів приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача з підстав не вірно обраного способу захисту.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю « Калинівський маслосирзавод» задовольнити частково.

Заочне рішення Шаргородського районного суд Вінницької області від 30.05.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю « Калинівський маслосирзавод» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сурі», з участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.О. Голота

Судді: П.В. Кучевський

ОСОБА_5

/ПІДПИСИ/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: