АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2311/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу.

В обґрунтування позову зазначає, що 13 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів, за яким відповідачка отримала 10 000 доларів США, які зобовязалась повернути до 13 грудня 2013 року.

На момент звернення позивача до суду, грошові кошти йому не були повернуті.

Після закінчення вказаних термінів в договорі, він неодноразово звертався до ОСОБА_1 з проханням повернути борг, однак кошти вона не повернула.

Просить стягнути 10000 доларів США основного боргу за договором позики.

Відповідач в судове засідання не з'явилась.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 13 грудня 2012 року у розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно становить 250 510 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 31 травня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 352 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що при ухваленні рішення про стягнення 250 510 грн. суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив суд стягнути 238 116,21 грн. та відповідно до цієї суми ним сплачено судовий збір при поданні позовної заяви.

В матеріалах справи відсутній оригінал договору позики, на підставі якого винесено рішення суду про стягнення боргу у розмірі 10 000 доларів США. На копії договору позики, який міститься в матеріалах справи, підпис від її імені підроблений.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 13 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала кошти у сумі 10000 доларів США зі строком повернення до 13 грудня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що зобовязання за договором позики ОСОБА_1 не виконано, а тому кошти підлягають стягненню в судовому порядку .

Відповідно до вимог ст. 1046; 1047; 1048; 1049 ч.3; 1050 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Посилання ОСОБА_1, що договір є нікчемним, оскільки підпис від її імені виконано іншою особою безпідставне.

За клопотанням відповідачки ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. У звязку з несплатою вартості експертизи відповідачкою справу повернуто до суду апеляційної інстанції без виконання.

Безпідставне посилання ОСОБА_1 і щодо неотримання цих коштів.

В матеріалах справи є протокол допиту ОСОБА_1 у якості потерпілої у звязку із здійснення крадіжки з її квартири, де вона зазначає, що в неї було викрадено кошти у сумі 10000 доларів США, які вона брала у борг у ОСОБА_2 (а.с. 104).

При цьому ОСОБА_1 як потерпіла попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України.

Даний протокол, як зазначає представник позивача в суді апеляційної інстанції, був наданий ОСОБА_1ОСОБА_2 на підтвердження неможливості на той час повернути ці кошти.

Крім того, судом апеляційної інстанції оглянуто оригінали договору позики, які ідентичні копіям на а.с. 6,7.

Щодо посилання ОСОБА_1, що суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з неї 250510 грн., замість 238116 грн. 21 коп., то колегія виходить з наступного.

ОСОБА_2 предявлено позов про стягнення 10000 доларів США без зазначення гривневого еквіваленту, оскільки кошти були надані відповідачці за договором позики саме в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі у справі за № 6-284цс17.

Отже, судом обґрунтовано стягнуто кошти за курсом долару США на день розгляду справи, а не на час предявлення позову.

Щодо посилання відповідачки, що позивачем при предявленні позову судовий збір сплачено не в повному обсязі, то згідно ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

На день сплати позивачем судового збору -22 грудня 2015 року курс долару складав 2351,8152 за 100 доларів США, тому ОСОБА_2 обґрунтовано сплачено 2352 грн. за подання його позовної заяви з ціною позову стягнення 10000 доларів США.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: