УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником - адвокатом Танчиком ОлександромМихайловичем, на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2010 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 06 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський АкціонернийБанк» (далі - ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», банк), звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у сумі 5 682 грн 68 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 03 липня 2008 року між ним та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 192, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 5 000 грн зі сплатою 24 % річних строком до 03 липня 2011 року.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 12 травня 2010 року утворилася заборгованість у сумі 5 682 грн 68 коп., з яких: 4048 грн 97 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1153 грн 84 коп. - заборгованість за відсотками та 479 грн 87 коп. - плата за пропуск платежів, банк просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми 09 листопада 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 5 682 грн 68 коп.

Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 06 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - Танчика О.М. відхилено, заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2010 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ТанчикО.М., посилаючись на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що матеріалами справи підтверджено отримання відповідачкою кредиту та прострочення нею своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення отриманих сум, дійшовши обґрунтованого висновку про задоволення позову, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору.

При цьому апеляційним судом правильно відхилено посилання заявника на відсутність письмового повідомлення відповідача щодо дострокового погашення кредитної заборгованості, оскільки таке право кредитодавця ґрунтується на положеннях ст. 3 ЦПК України, ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». і не пов'язується з наявністю попередньої письмової вимоги, яка стосується випадків позасудового розв'язання спорів.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником - адвокатом Танчиком Олександром Михайловичем відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2010 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська