Номер провадження: 22-ц/785/5357/17
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїський акціонерний банк»

на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 21 квітня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїський акціонерний банк» до ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно, -

ВСТАНОВИЛА:

в липні 2016 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» ( ПАТ «ВіЕйБіБанк ) звернулося до Малиновського районного суду м. Одеса до відповідача ОСОБА_2 з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Уточнив позовні вимоги Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру за вказаною вище адресою, шляхом визнання права власності на іпотечне майно за Банком (ас.89)

В обгрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що 06.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБіБанк ) відповідачем, позичальником ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 95/07ф, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 54 000 долара США із зобов'язанням повернути кредит та проценти за користування кредитом не пізніше 05.04.2032 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між Банком та позичальником 06.04.2007 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 27,7 кв.м., житловою площею 11,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 21.04.2016 року становить 3 049 488, 05грн.

Уточнив позов, Банк просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за Банком на іпотечну квартиру.

Представник позивача в судове засідання суду першої інстанції не з'явився, подана заява про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримані в повному обсязі (а.с.104)

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Справа розглянута в порядку заочного провадження в режимі відеоконференції.

Заочним рішенням місцевого суду від 21.04.2017 року в позові Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт, Банк, який знаходиться на стадії ліквідації, просить скасувати рішення місцевого суду, постановити нове рішення про задоволення позову Банку, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

До апеляційного суду сторони не з'явилися, про день і час розгляду справи сповіщені, зворотні повідомлення приєднані до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 305 ч.2 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи, не перешкоджає її розглядові.

Розглянувши маьтеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла доводи скарги, колегія дійшла висновку відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами ЦК України, умовами кредитного договору, договору іпотеки, що були укладені між сторонами.

Встановлено, що 06.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБіБанк ) та відповідачем, позичальником ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 95/07ф, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 54 000 долара США із зобов'язанням повернути кредит та проценти за користування кредитом не пізніше 05.04.2032 року та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 13 % річних (а.с.13-15)

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між Банком та позичальником 06.04.2007 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 27,7 кв.м., житловою площею 11,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності (а.с.22-23).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2011 року із ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором у сумі 454 329 грн 00 коп. (а.с.33).

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 21.04.2016 року становить 3 049 488, 05грн., що підтверджується розрахунком, який приєднано до позовної заяви.

Уточнив позовні вимоги у даному позові Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру за вказаною вище адресою, шляхом визнання права власності на іпотечне майно за Банком (а.с.89).

Відмовляючи у позові, який уточнив Банк, а саме у задоволенні вимог про визнання за Банком права власності на іпотечне майно, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналіз положень статей 33, 36, 37 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, звернення в судовому порядку стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на нього, не відповідає вимогам закону, що є правовою підставою для відмови в задоволенні позову. Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в Постанові Верховного суду України від 22.03.2017 р. по цивільній справі № 522/12709/14-ц.

Колегія погоджується з вказаним висновком місцевого суду, він відповідає вимогам закону, судовій практиці, яка склалася по вказані категорії справ, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїський акціонерний банк» відхилити, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 21 квітня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

Л.М. Вадовська

Л.Г. Ващенко