Справа № 128/1730/17
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно, до складу якого входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

11.04.2014 року померла відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 24, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своїй дочці, позивачу ОСОБА_1.

Таким чином позивач є спадкоємцем за заповітом і спадщину після смерті матері прийняла відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подання нотаріусу протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заяви про прийняття спадщини.

Батько позивача - ОСОБА_3 відмовився від обов'язкової частки у спадщині, подавши відповідну заяву нотаріусу; інших спадкоємців за законом, які відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України мали б право на обов'язкову частку у спадщині, чи спадкоємців за заповітом не має.

Станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, відносився до категорії колгоспних, головою якого є ОСОБА_6. Членами колгоспного двору на цю дату були бабуся позивача - ОСОБА_6, мати позивача - ОСОБА_5, батько позивача - ОСОБА_3, син позивача - ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1, які набули право власності на майно колгоспного двору, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Згідно з записами в погосподарських книгах членом колгоспного двору на цей час значиться і колишній чоловік позивача - ОСОБА_7, однак він не набув права на майно колгоспного двору, оскільки став членом колгоспного двору лише в липні 1989 року, не брав участі своєю працею і коштами у будівництві житлового будинку і не має права на частку у його власності.

Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Частка кожного члена колгоспного двору складала 1/5.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача - ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1. З заявами про прийняття спадщини до нотаріуса після її смерті ніхто не звертався.

Спадщину після її смерті відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року прийняла її донька - ОСОБА_5, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вступила в оперативне управління спадковим майном.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 частка матері позивача - ОСОБА_5 збільшились на 1/5 і становила 2/5 ( 1/5 частка у майні колгоспного двору +1/5 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері).

Батько позивача - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4 у 2010 році вибули з господарства і з цього часу в спірному будинковолодінні не проживають та не беруть участі у веденні спільного господарства двору, свої частки не витребували у встановлений трьохрічний строк, а тому втратили на них своє право і не претендують на них.

Після вибуття з господарства батька та сина частка колишніх членів колгоспного двору збільшилась і становила: частка позивача - 2/5, а частка її матері - 3/5.

Таким чином, після смерті матері позивача - ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 і позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на дане спадкове майно.

На даний час позивач має право на весь житловий будинок АДРЕСА_1, оскільки 2/5 частки вказаного будинку належать їй як члену колгоспного двору, а 3/5 частки - як спадкоємцю за заповітом після смерті матері ОСОБА_5.

Хоча позивач згідно з законом прийняла спадщину, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості, так як у свідоцтві про смерть її бабусі ОСОБА_6 зазначено по батькові - ОСОБА_6, а в свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_5 в графі мати зазначено - ОСОБА_6. Крім того, в свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння від 01.11.1989 року, виданому на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 року, зазначено, що ціле будинковолодіння, яке складається з одного житлового будинку з надвірними будівлями і розташоване в АДРЕСА_1, належить колгоспному дворові, головою якого є ОСОБА_6.

Державний нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05. 2017 року за № 173/02-31 з цих підстав відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, яке вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Отримати свідоцтво про право власності на 2/5 частки у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді позивач не має можливості, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01.01.2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Реєстрація права власності на такий об'єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена.

За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Байдак В.Г. не з'явилися, надали суду заяви, в яких позовні вимоги підтримують, змін та доповнень не мають, просять суд їх задоволити та розглянути справу у їх відсутність.

Представник відповідача Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області - сільський голова С.Ф. Зашкарук в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позов ОСОБА_1 визнають та не заперечують щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області померла мати позивача - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 12.08.2016 року (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, до складу якого входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

11.04.2014 року ОСОБА_5 відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 24, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своїй дочці - позивачу ОСОБА_1 (а.с. 23).

Позивач є спадкоємцем за заповітом і спадщину після смерті матері прийняла відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подання нотаріусу протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заяви про прийняття спадщини; батько позивача - ОСОБА_3 відмовився від обов'язкової частки у спадщині, подавши відповідну заяву нотаріусу; інших спадкоємців за законом, які відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України мали б право на обов'язкову частку у спадщині, чи спадкоємців за заповітом немає, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні копією спадкової справи після смерті лисої В.Н. (а.с. 94 - 165).

Станом на 15.04.1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, відносився до категорії колгоспних, що підтверджується погосподарськими книгами на дане господарство та свідоцтвом про право особистої власності на будинковолодіння від 01.11.1989 року, виданим на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 року, відповідно до якого ціле будинковолодіння, яке складається з одного житлового будинку з надвірними будівлями і розташоване в АДРЕСА_1 належить колгоспному дворові, головою якого є ОСОБА_6 (а.с. 29, 48 - 57). Членами колгоспного двору на цю дату були бабуся позивача - ОСОБА_6, мати позивача - ОСОБА_5, батько позивача - ОСОБА_3, син позивача - ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1. Всі члени колгоспного двору набули право власності на майно колгоспного двору, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Також, згідно з записами в погосподарських книгах членом колгоспного двору на цей час значиться і колишній чоловік позивача - ОСОБА_7, однак він не набув права на майно колгоспного двору, оскільки став членом колгоспного двору лише в липні 1989 року, не брав участі своєю працею і коштами у будівництві житлового будинку і не має права на частку у його власності.

Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Частка кожного члена колгоспного двору складала 1/5.

Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 підтверджується записами у погосподарських книгах.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Степанівською сільською радою народних депутатів Вінницького району 13.12.1996 року (а.с. 26).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1. З заявами про прийняття спадщини до нотаріуса після її смерті ніхто не звертався. Спадщину після її смерті відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року прийняла її донька - ОСОБА_5, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вступила в оперативне управління спадковим майном.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 частка ОСОБА_5 збільшились на 1/5 і становила 2/5 ( 1/5 частка у майні колгоспного двору +1/5 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у 2010 році вибули з господарства і з цього часу в спірному будинковолодінні не проживають та не беруть участі у веденні спільного господарства двору, свої частки не витребували у встановлений трьохрічний строк, а тому втратили на них своє право і не претендують на них.

Дані обставини підтверджуються довідками виконавчого комітету Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 27 - 28) та не заперечуються самим відповідачами.

Після вибуття з господарства батька позивача та сина частка колишніх членів колгоспного двору збільшилась і становила: частка позивача - 2/5, а частка її матері - 3/5.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 і позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на дане спадкове майно.

На даний час позивач має право на весь житловий будинок АДРЕСА_1, оскільки 2/5 частки вказаного будинку належать їй як члену колгоспного двору, а 3/5 частки - як спадкоємцю за заповітом після смерті ОСОБА_5.

Отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не в змозі, так як у свідоцтві про смерть її бабусі ОСОБА_6 зазначено по батькові - ОСОБА_6, а в свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_5 в графі мати зазначено - ОСОБА_6 (а.с. 25 - 26).

Крім того, в свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння від 01.11.1989 року, виданому на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 року, зазначено, що ціле будинковолодіння, яке складається з одного житлового будинку з надвірними будівлями і розташоване в АДРЕСА_1, належить колгоспному дворові, головою якого є ОСОБА_6 (а.с. 29).

Державний нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05.2017 року за № 173/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, яке вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 60 - 61).

Той факт, що ОСОБА_6 була рідною матір'ю ОСОБА_5 підтверджується: довідкою виконавчого комітету Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.05.2017 року № 303 про те, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та її мати ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на день смерті проживали в АДРЕСА_1 (а.с. 27), довідкою виконавчого комітету Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 01.12.1998 року № 1222 про те, що ОСОБА_5 є головою житлового будинку по АДРЕСА_1, який перейшов їй у спадщину після смерті її матері ОСОБА_6 (а.с. 28),

свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, відповідно до якого дошлюбне прізвище ОСОБА_5 до державної реєстрації шлюбу було - ОСОБА_5 (а.с. 21), записами в погосподарських книгах, відповідно до яких ОСОБА_5 значиться дочкою ОСОБА_6 (а.с. 48 - 57).

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На даний час позивачу належить право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, оскільки 2/5 частки вказаного будинку належать їй як члену колгоспного двору, а 3/5 частки - як спадкоємцю за заповітом після смерті матері ОСОБА_5.

Отримати свідоцтво про право власності на 2/5 частки у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді позивач не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01.01.2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Правовий статус колгоспного двору регулювався Цивільним Кодексом Української РСР, статтею 120 якого визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Статтею 5 Закону визначено об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Реєстрація права власності на такий об'єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена.

Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 256 ЦПК України, - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За даних обставин, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин, оскільки встановлення цього факту має юридичне значення, а інший шлях встановлення - відсутній.

Встановлення даного факту дає можливість позивачу ОСОБА_1 оформити спадщину після смерті матері.

Також, за даних обставин, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.25, 328, 1223, 1269 - 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 61, 131, 137, 208, 209, 213, 214, 215, 223, 256 ЦПК України , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 була рідною матір'ю ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, в тому числі на 2/5 частки у праві власності як члена колгоспного двору та на 3/5 частки у праві власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До складу житлового будинку входять житловий будинок «А», прибудова «а», прибудова «а1», сарай «Б», сарай «б», сарай «б1», літня кухня «В», погріб з шиєю «Г», ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, 1/2 колодязя «І».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :