Провадження № 2/752/2125/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.09.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Конельської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір"ю та стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

у травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дітей.

Ухвалою Голосіївського районного судум . Києва від 16 грудня 2016 року роз"єднані позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дітей.

Самостійне провадження за позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дітей передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду з подальшим визначенням судді для розгляду справи.

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 22 червня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Подружжя має двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. сім"я проживала за адресою: АДРЕСА_1, у трикімнатній квартирі за місцем постійного проживання відповідача та його матері. На протязі останніх двох років сімейне життя між сторонами у справі поступово погіршувалося , що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Вказує, що наприкінці квітня 2016 року сталася чергова сварка, свідками якої були діти. Не маючи сил терпіти приниження та піклуючись за морально-психологічне здоров"я дітей, позивач переїхала до орендованого помешкання. Як мати малолітніх дітей та єдиний член родини, що працює та отримує дохід для утримання сім"ї, усвідомлюючи особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належного соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров"я, духовного та розумового розвитку, позивач вважає за необхідневизначити місце проживання дітей з собою.

Оскільки відповідач останній рік не надавав зароблені кошти на потреби сім"ї, в тому числі дітей, позивач вважає, що ОСОБА_2 і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дітей, а тому просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), або, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини, починаючи з 05 травня 2016 року до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав, зазначивши, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року шлюб між сторонами у справі розірвано.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що малолітні діти з 2015 року проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_1. Позивач проживає окремо, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Діти відвідують шкільні заклади. У вихованні дітей активну участь бере мати відповідача - ОСОБА_6, яка готує їжу, допомагає відповідачу забирати та відводити дітей до освітніх закладів, проводить з ними вільний час та вчить уроки. Відповідач здійснює всі виплати за навчальні заклади та секції. Батько доглядає за дітьми, коли вони хворіють. На думку відповідача, ОСОБА_1 не цікавиться вихованням дітей, лише провокує скандали, викликаючи, при цьому, працівників поліції, веде себе неадекватно.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Голосіївської районної в м Києві державної адміністрації в судовому засіданні надав висновок № 100 - 15107 від 27.09.2016 р., згідно з яким орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір"ю ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін у справі, представників сторін, представника третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов»язом батьків утримувати дитину.

За змістом ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що особа може звернутися до суду лише за захистом своїх цивільних прав чи інтересів, чи за захистом прав інших осіб, якщо їм таке право надано.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (а.с. 6).

24 лютого 2017 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають дітей: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується данимивідповідних свідоцв про народження. (а.с. 8-9)

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров»я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що сім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розпалася, вони спільно не проживають.

Як видно з матеріалів справи, з 2015 року між сторонами було погоджено місце проживання їх дітей разом з батьком, зокрема їх діти - ОСОБА_4, 2008 року народження, та донька ОСОБА_5, 2010 року народження, проживають з батьком за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не створює матері дітей - ОСОБА_1 перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, проте вона за власним бажанням проживає окремо. Позивач має необмежену можливість спілкуватися з дітьми як за допомогою мобільного телефону, так і безпосередньо відвідуючи їх в школі, а також протягом вихідних днів.

Між сторонами виник спір з приводу місця проживання їх спільних дітей.

Позивач у позовній заяві зазначає, що діти мають мешкати разом з нею, оскільки батько не піклується про сина і доньку та не утримує їх матеріально. Він дітьми не опікується, не приймає участі в їх вихованні та розвитку.

Проте, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як вбачається з складеного 27 вересня 2016 року Органом опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації висновку малолітні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_2 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1. Мати дитини - ОСОБА_1 проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до акту обстеження умов проживання працівниками Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що для виховання та розвитку дітей створені задовільні умови для проживання. (а.с. 171) Квартира 3-х кімнатна, загальна площа - 68,15 квадратних метрів. В квартирі прибрано, кімнати обладнані всім необхідним. Встановлено, що за місцем проживання батька дітям облаштовані окремі спальні місця, видокремлено місце для збереження речей повсякденного вжитку.

Взаємини між батьком та дітьми доброзичливі, ґрунтуються на взаємоповазі, зауважень щодо виховання дітей не має. Розвиток та харчування дітей повноцінний. ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець.

При спілкування з малолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено, що вони люблять батька та хочуть проживати з ним.

За висновком психологічного обстеження, який зроблений спеціалістами Київського міського центру дитини, малолітні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мають емоційну прихильність до батька, виявляють до нього позитивне ставлення. Поруч з ним діти впевнені в майбутньому та спокійні, простежується бажаннядітей бути поруч з батьком.

Суд вважає, що позивач, зазначаючи у позовній заяві та в судовому засіданні про авторитарний вплив батька на дітей, не вказує, за яких життєвих обставин, такий вплив є зайвим, недоцільним, чи таким, що негативно впливає на дітей.

Відповідно до інформації КНП "Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2" Голосіївського району м. Києва найчастіше дітей до лікаря - педіатра приводили на огляд бабусі - ОСОБА_7. та ОСОБА_6 Діти доглянуті, претензій до батьків щодо виховання та турботи про здоров"я немає. (а.с. 48)

Згідно характеристики на учня ОСОБА_4., 2008 року народження, школи І-ІІІ ступенів № 36 імені С.П.Корольова м. Києва, вихованням дитини переважно займається батько і бабуся (по батьковій лінії). ОСОБА_2 займає активну позицію в житті класу, є членом батьківського комітету , присутній на всіх батьківських зборах. Зі школи ОСОБА_4 забирає тато, а якщо він затримується, то - бабуся. (а.с. 41

Відповідно до листа дошкільного навчального закладу № 198, який відвідує малолітня ОСОБА_5, 2010 року народження, у вихованні дитини приймає активну участь батько ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_6 Маму ОСОБА_1 бачили тільки на дитячих ранках.(а.с. 40)

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що онуки проживають разом з нею та її сином ОСОБА_2 (батьком дітей) у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1. Свідок готує їжу, допомагає відповідачу забирати дітей та відводити до освітнього закладу, проводить з дітьми вільний час, коли відповідач на роботі, вчить уроки. ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться їх розвитком та здоров"ям. Діти відвідують спортивні дитячо - юнацькі секції, зокрема ОСОБА_4 відвідує регбійний клуб "Пегас", приймає активну участь в естафетах, старанно виконує поставлені тренером задачі, легко спілкується з вихованцями клубу. ОСОБА_5 відвідує уроки хореографії.

В матеріалах справи міститься висновок № 100-15107 від 27.09.2016 р., з якого вбачається, що позивач працює на посаді провідного інженера - проектувальника з ОВіК в ТОВ "Мегалайн Глобал Юкрейн", позитивно характеризується за місцем роботи та має стабільний дохід. Відповідач працює в ТОВ "Дуац" на посаді провідного менеджера відділу закупівель та співпрацює з ТОВ "Клуб кращих подорожів" на посаді менеджера по туризму, позитивно характеризується за місцем роботи, має стабільний дохід. Зважаючи на принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об"єднаних націй 20.11.1059 р., яким передбачено, що малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є винятковими обставинами, розлучасти зі своєю матір"ю, керуючись рекомендаціями кмісії з питань захисту прав дитини, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, 2008 року народження, та ОСОБА_5, 2010 року народження, разом з матір"ю ОСОБА_1 (а.с. 56)

На підставі ст. 19 СК України суд здійснює перевірку висновку органу опіки та піклування на предмет обґрунтованості й повноти та може з ним не погодитись, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

Наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування не містить будь-яких обґрунтувань доцільності визначення місця проживання дитини разом з матір"ю. У висновку не наведено переконливих, безспірних та належних доводів на його підтвердження, а також висновок складений без урахування думки дітей.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Жодних фактів, що залишення дітей з батьком буде суперечити їх інтересам не встановлено.

Таким чином, на думку суду, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких місце проживання дітей не можна визначити з їх батьком ОСОБА_2

При цьому, суд враховує вік малолітніх дітей, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, зокрема бажання кожного з батьків забезпечити усі необхідні умови побуту, виховання та розвитку дітей.

Судом встановлено, що з липня 2015 року позивач була відсутня на териториторії України, а діти за її згодою були передані на виховання відповідача ОСОБА_2, який влаштовував дітей до шкільного та дошкільного навчальних закладів без допомоги дружини. Зважаючи на вік дітей, на думку суду, не можна визнати обґрунтованими посилання позивача на те, що вона вимушена була виїхати до Казахстану для працевлаштування.

За таких підстав, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з нею необхідно відмовити.

Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Звертаючись у суд з такими вимогами, позивач зазначала, що відповідач ОСОБА_2 добровільно не надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, малолітні діти ОСОБА_4, 2008 року народження, та ОСОБА_5, 2010 року народження, постійно проживають разом з батьком ОСОБА_2 Саме він несе витрати на утримання дітей. Батько дітей піклується про стан їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток дітей, забезпечує їх харчуванням, одягом тощо.

З урахуванням залишення без задоволення позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з нею, позовні вимоги за її позовом про стягнення аліментів слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 180, 182, 183 та 184 СК України, ст.ст. 10, 12, 30, 60, 90, 212, 213 та 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір"ю та стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: