АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 426/2444/12-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1545/К/17 суддя Тихомиров І.В.
Категорія - 50 (І) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про зменшення розміру аліментів.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2009 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.02.2012 року з ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, що призвело до утримання із його заробітної плати аліментних платежів у загальному розмірі 5/12 частин, що перевищує встановлену Законом частку.

Уточнивши позовні вимоги, зазначивши про наявність хронічних захворювань та про перебування на його утриманні батька пенсіонера, позивач просив суд: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_8, до 1/6 частини заробітної плати щомісяця.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2012 року позов задоволено.

Зменшено ОСОБА_4 розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2009 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набуття цим рішенням чинності і до повноліття дитини, тобто до 27.02.2020 року.

Раніше виданий виконавчий лист №2-274/2009 відкликано та видано по справі новий виконавчий лист.

Ухвалою цього ж суду від 25 квітня 2017 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення та роз'яснено їй право оскарження заочного рішення в загальному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалу про залишення без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, зазначає, що суд неправомірно та з порушенням норм процесуального права не задовольнив заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, чим позбавив останню можливості надати суду докази про необхідність додаткових витрат на утримання доньки, яка хворіє та перебуває на диспансерному обліку, та перебування на утриманні ОСОБА_2 неповнолітньої дитина від другого шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Заробітна плата відповідача ОСОБА_2 не дозволяє їй утримувати двох неповнолітніх дітей, а дії ОСОБА_4 свідчать про бажання уникнути витрат на утримання дитини.

Крім того, зазначає, що на розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 2016 року перебуває аналогічний позов ОСОБА_4, однак із зазначенням інших обставин для зменшення розміру аліментів.

Також, відповідач ОСОБА_2 послалася на незаконність дій суду першої інстанції при поверненні її апеляційної скарги на ухвалу суду від 25 квітня 2017 року, оскільки, на її думку, судом фактично було залишено без розгляду дану заяву та не враховано всі докази по справі, у зв'язку з чим вона подала повторну апеляційну скаргу на підставі п. 16 ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_4,будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 160), що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2009 року з позивача стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.02.2012 року з позивача стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3).

Згідно довідки про доходи (станом на час ухвалення рішення по справі), із заробітної плати позивача щомісячно утримують аліменти у розмірі 70% від заробітку (доходу) та до виплати йому належали наступні кошти: у травні 2012 року - 763,90 грн., у червні 2012 року - 975,42 грн. (а.с. 14).

Згідно довідки ЛКК №246 від 05.17.2012 року ОСОБА_4 має ряд захворювань з діагнозом: МКБ, хронічний піонефрит, ІБ-2, розповсюджений остеохондроз з радикулярним синдромом (а.с. 15).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та зменшуючи розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст. 192 СК України та виходив з наявності підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку зі зміною матеріального та сімейного становища позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 обґрунтовував свої вимоги тією обставиною, що його матеріальне та сімейне становище змінилося, оскільки 08 листопада 2010 року в нього народилася друга дитина - донька ОСОБА_1, на утримання якої з нього стягуються щомісячно аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу (заробітку). Крім того, зазначив про незадовільний стан здоров'я та необхідність надання матеріальної допомоги батьку пенсіонеру.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014 року, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення із заробітної плати позивача щомісячно утримують аліменти у розмірі 70% від заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_1 (1/6 частина доходу) та доньки ОСОБА_8 (1/4 частина доходу) та до виплати йому належали наступні кошти: у травні 2012 року - 763,90 грн., у червні 2012 року - 975,42 грн. (а.с. 14).

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» прожитковий мінімум на одну особу у розрахунку на місяць з квітня 2012 року було встановлено у розмірі 1037,00 грн., а з липня 2012 року - 1044,00 грн.

Згідно з Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 №966-ХIV, прожитковий мінімум - це вартісна величина набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, які необхідні для нормального функціонування організму людини для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості.

Таким чином, позивач ОСОБА_4, після утримання із заробітної плати аліментів у загальному розмірі 70% від заробітку, отримує дохід, який є значно нижчим за прожитковий мінімум, встановлений станом на час виникнення спірних правовідносин, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з останнього на утримання доньки ОСОБА_8 на користь її матері - відповідача ОСОБА_2

Зазначеним позивачем ОСОБА_7 обставинам й доказам, наданим в їх обґрунтування, судом першої інстанції надано оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, й зменшено розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про недоведеність позивачем зміни його матеріального та сімейного стану та відсутність у зв'язку з цим підстав для зменшення розміру стягнутих судом на її користь аліментів, безпідставні, спростовуються матеріалами справи й висновками суду, який встановив наявність обставин, з якими пов'язується зміна їх розміру.

При цьому, посилання відповідача в апеляційній скарзі на наявність довідок про доходи відповідача на теперішній час та про перебування на розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 2016 року аналогічного позову ОСОБА_4 колегією суддів не можуть взятись до уваги, адже ці обставини не були предметом розгляду в суді першої інстанції (судове рішення ухвалено у червні 2012 року), а, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи ж апеляційної скарги відповідача щодо стану здоров'я дитини та потреби останньої у додаткових витратах на лікування, не може бути підставою для відмови в задоволенні заявлених ОСОБА_4 позовних вимогах, адже питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину вирішується відповідно до положень ст. 185 СК України.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання за її заявою про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2012 року колегією суддів відхиляються, як такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки, ухвала суду про залишення без задоволення цієї заяви була постановлена у відповідності із вимогами ст.ст. 230-231 ЦПК України.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 виклала свої заперечення на заявлені ОСОБА_4 позовні вимоги про зменшення розміру аліментів в апеляційній скарзі та судом апеляційної інстанції було надано оцінку її доводам та здійснено перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на незаконність дій суду першої інстанції при поверненні її апеляційної скарги на ухвалу суду від 25 квітня 2017 року, якою було залишено без задоволення її заяву про перегляд заочного рішення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як уже було зазначено вище, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснити перевірку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, - відхилити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2012 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: