пр. № 2/759/4675/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокусуддя Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О.,

розглянувши заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Державного підприємства «СЕТАМ», Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання торгів та оцінки майна недійсними,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, Державного підприємства «СЕТАМ», Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання торгів та оцінки майна недійсними.

Крім того, позивач подала заяву, в якій просить суд з метою забезпечення позову на час розгляду судового спору вжити заходи забезпечення позову, шляхом: зупинити реалізацію арештованого майна, а саме: нежилого приміщення №84 (аптечних, лікувально-діагностичних закладів, загальною площею 95,4 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( в межах виконавчого провадження №30906248). Зупинити стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_2 на підставі Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2010 року, ухваленого у справі №2-1156-1/10 за позовом АТ "ОТП БАНК" до

ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та державним виконавцям ут.ч. Начальнику вказаного відділу, складати та затверджувати Акт про проведення електронних торгів (що відбулись 28.04.2017 року щодо нежилого приміщення №84 (аптечних, лікувально-діагностичних закладів, загальною площею 95,4 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1), перераховувати стягнуті грошові суми стягувачу АТ "ОТП БАНК" в межах

виконавчого провадження №30906248 (відкритого на виконання Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2010 року у справі №2-1156-1/10 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_2.), передавати у власність вказане приміщення переможцю торгів ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, АДРЕСА_2). Накласти арешт та заборону відчуження на нежиле приміщення №84 (аптечні, лікувально-діагностичні заклади, загальною площею 95,4 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заборонити здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного приміщення, до вступу рішення у справі в законну силу.

В обґрунтування заяви, позивача посилається на те, що невжиття заходів до забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.

Вказану заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи надані докази до справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши згадану заяву, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як визначено у ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.1) ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз'яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи ті обставини, що позивач є боржником за ВП №30905084, за кредитним договром №ML-009/321/2008 від 30.05.2008 року перед ПАТ "ОТП Банк" у розмірі 412 623,03 доларів США, що складає 3 266 695,20 грн, задоволення , задоволення заяви у ціллосму про вжиття заходів забезпечення позову призведе до не виконання рішення суду про стянення заборованості, за рахунок іншого майна або грошових коштів боржників.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує ризик, що відповідачі в подальшому можуть здійснити будь-яким чином відчуження квартир, що унеможливить виконання рішення суду у справі.

В зв`язку з тим, що дане майно є спірним, та з ціллю недопущення відчуження вищезазначеного майна, суд вирішив заяву задовольнити частково.

Керуючись статтями 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в :

Заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Державного підприємства «СЕТАМ», Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання торгів та оцінки майна недійсними - задовольнити частково.

Зупинити реалізацію арештованого майна, а саме: нежилого приміщення №84 (аптечних, лікувально-діагностичних закладів, загальною площею 95,4 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (в межах виконавчого провадження №30906248).

В решті вимог заяви відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи та підлягає негайному виконанню.

Суддя Т.О. Величко