Справа № 523/9413/17
Провадження №2/523/3803/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивач і відповідачка спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з червня 2016р.

Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі про що надав письмову заяву.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Крім визнання відповідачем позову встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 31 серпня 2013 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1 (а.с. 4). Сім'я існує формально, подальше збереження сім'ї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з червня 2016р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 2014р.н., яка після припинення шлюбних відносин проживає з позивачкою.

Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей.

В силу ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу (розглянутому в порядку окремого провадження) зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Отже, вибір прізвища не є вимогою позовного характеру, а тому з цього приводу не може бути ухвалено рішення.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином ОСОБА_1, саме після розірвання шлюбу (а не під час його розірвання) має право відновити своє дошлюбне прізвище шляхом звернення із відповідною заявою до компетентного органу, а не в судовому порядку.

На підставі ст.ст. 110-113 СК України, керуючись ст. ст.10, 11, 61, 64, 174, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 31 серпня 2013 року, Відділом ДРАЦС у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1083 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: