Справа № 127/5143/17
Провадження № 2/127/2654/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Бойко В. М. ,

при секретарі Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ВМР, за участю третьої особи ОСОБА_2, приватного нотаріуса ВМНО ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області суду з позовом до ВМР, третьої особи ОСОБА_2, приватного нотаріуса ВМНО ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування з вимогами визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка, ОСОБА_4, право власності на ? частки квартири № 69 (шістдесят девять) в будинку № 24 (двадцять чотири) по вулиці Андрія Первозванного (вулиці Стахурського) в місті Вінниця.

Позовні вимоги аргументовані тим, що позивач є спадкоємицею першої черги після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4, який помер 12 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 349050 від 12 травня 2016 року. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4, які прийняли спадщину, відсутні. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої зокрема входить ? частка квартири АДРЕСА_1 (вулиці Стахурського) в місті Вінниця.

Позивач вказує, що у передбачені законом строки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Проте, постановою від 20 грудня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку в праві власності на квартиру № 69 (шістдесят девять) в будинку № 24 (двадцять чотири) по вулиці Андрія Первозванного (вулиці Стахурського) в місті Вінниця у звязку з відсутністю документу, що належним чином посвідчував право власності на вищезазначену частку квартири у померлого ОСОБА_4.

Позивач повідомляє, що право власності на спірне спадкове майно належало померлому чоловікові позивача згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 15 серпня 1996 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-2992, та перейшло йому у власність в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_5, проте померлим ОСОБА_4 не було здійснено державну реєстрацію спадкового майна. Інша частина майна належить ОСОБА_6, який не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, судові витрати просив суд залишити за позивачем.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні при дачі пояснень щодо задоволення позову не заперечував, проте під час виступу в судових дебатах заперечував проти задоволення позову оскільки з позивачем має неприязні стосунки.

Представник ВМР в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Інші учасники в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча повідомлялися належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про смерть виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій обл. від 12.05.2016р. серія: 1-АМ, №349050 ОСОБА_4 помер 12.05.2016р.( а. с. 8)

Судом встановлено, що право власності на спірне спадкове майно належало померлому чоловікові позивача згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 15 серпня 1996 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-2992, та перейшло йому у власність в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_5, проте померлим ОСОБА_4 не було здійснено державну реєстрацію спадкового майна. (а.с. 11)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4, який помер 12 травня 2016 року. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4, які прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_4 ( а. с. 50-92)

Постановою від 20 грудня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку в праві власності на квартиру № 69 (шістдесят девять) в будинку № 24 (двадцять чотири) по вулиці Андрія Первозванного (вулиці. Стахурського) в місті Вінниця у звязку з відсутністю документу, що належним чином посвідчував право власності на вищезазначену частку квартири у померлого ОСОБА_4. ( а. с.11- 12)

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 03.07.2017р. ОСОБА_6, що є третьою особою по справі є власником ? частини АДРЕСА_2.( а.с. 41-42)

Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

Ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Ч. 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для

одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

З роз'яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Стосовно заперечень третьої особи, щодо визнання права власності за ОСОБА_1 код НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка, ОСОБА_4, з підстав неприязних стосунків з позивачем, та заперечень представника ВМР суд вважає дані заперечення надуманими та безпідставними, судом встановлено, що позивач є спадкоємицею ОСОБА_4, а тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає, визнати за ОСОБА_1 код НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка, ОСОБА_4, право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 (Стахурського) в м. Вінниці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 368, 392, 1216, 1218, 1261, 1297, 1299, ЦК України, ст.ст.15, 88, 208, 209, 213,215, 222, 223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 код НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ОСОБА_4, право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 (Стахурського) в м. Вінниці.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :