Провадження № 2/760/4093/17
Справа №760/7987/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі - Швидченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

04.05.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 577556,11 грн.

В позові посилається на те, що 19.07.2013 року позивач надав відповідачу в борг 20000,00 дол. США, які останній зобов'язався повернути до 20.05.2014 року, про що складена відповідна розписка.

Позивач зазначає, що 19.01.2017 року направив за місцем проживання відповідача лист - вимогу про повернення коштів, однак останній поштове відправлення не отримав та воно було повернуто у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав та не повернув позивачу суму коштів у розмір 20000,00 дол. США.

Крім того, посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України позивач просив сягнути з відповідача 3% річних за період з 20.05.2014-05.05.2017 у розмірі 47 088, 11 грн.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

В судовому засіданні 14.08.2017 року відповідач заявив клопотання про відкладення судового засідання, у зв'язку з можливістю вирішення спору мирним шляхом.

Разом з тим, в судове засідання призначене на 22.08.2017 року відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подав чергову заяву про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що він перебуває на лікуванні , а також частково заперечував проти позову, зазначаючи, що сплатив позивачеві 6000,00 дол. США

Вислухавши думку позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи. Доводи відповідача в обґрунтування поданого клопотання про необхідність відкладення розгляду справи, суд вважає такими, що направлені на затягування розгляду справи по суті, а тому не знаходить підстав для його задоволення.

При вирішенні поданого клопотання, суд враховує також ту обставину, що відповідач не був позбавлений можливості забезпечити участь у розгляді даної справи свого представника та/чи іншого фахівця у галузі права.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 19.07.2013 року позивач надав відповідачу в борг 20000,00 доларів США, що підтверджується борговою розпискою, копію якої було досліджено судом в судовому засіданні, копія розписки знаходиться в матеріалах цивільної справи ( а.с.6).

Також встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення позики, зокрема, не повернув позивачу в строк до 20.05.2014 р. суму коштів отриманих в борг в розмір 20000,00 доларів США.

Доказів того, що відповідачем виконано взяті на себе зобов»язання матеріали справи не містять та відповідно, відповідачем не надано.

Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останнім не виконані.

Встановлено, що оригінал розписки від 19.07.2013 року знаходився у позивача та не повернутий відповідачу.

В розписці від 19.07.2013 року чітко зазначено про те, що відповідач отримав кошти в розмірі 20000,00 дол. США та зобов'язався їх повернути позивачу у тому ж розмірі до 20.05.2014 року, тобто отримано кошти в борг.

З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що боргова розписка від 19.07.2014 року, в розумінні вимог ст. 1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання відповідачем у позику від позивача коштів у розмірі 20 000,00 дол. США.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

За таких обставин, доводи позивача про необхідність стягнення суми боргу в еквіваленті станом на 04.05.2017 р., тобто дату звернення до суду з даним позовом, суд вважає необґрунтованим.

З огляду на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та суму боргу у розмірі 20 000,00 дол. США в строк до 20.05.2014 року позивачу не повернув, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача борг за розпискою від 19.07.2013 року у розмірі 20 000,00 дол. США, що станом на 22.08.2017 року, тобто день ухвалення рішення, згідно офіційного курсу НБУ (25,4431) становить еквівалент 508 862,00 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вбачається, що прострочення виконання грошового зобов"язання у відповідача виникло з 21.05.2014 року, а тому враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що за період з 21.05.2014 року по 05.05.2017 року з відповідача підлягає стягненню 3% річних , що становить 45212,04 грн. (508 862,00 х 3% / 365 дн. х 1081 дн. = 45212,04 грн.)., розрахунок міститься в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 5540, 74 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 533, 610, 611, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) борг у розмірі 508862,00 грн. та 3 % річних у розмірі 45212,04 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 5540, 74 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: