У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в якому просив зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, а саме - надати йому ключі від квартири, вселити його та його сина ОСОБА_6 в квартиру, визначити порядок користування квартирою, виділивши в користування йому та його сину житлову кімнату площею 9,9 кв.м, а кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та балкони залишити в спільному користуванні мешканців квартири.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що йому та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить спірна квартира, яка складається з трьох кімнат загальною площею 71,6 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м. Йому належить 1/6 частка цієї квартири. На даний час він проживає з сім'єю у будинку по АДРЕСА_2, який належить його дружині. Відповідач ОСОБА_2 яка є співвласником спірної квартири, чинить йому перешкоди у користуванні житлом, заперечує його проживання, не надає ключі до спірного помешкання. Вважає, що його право власності щодо володіння, користування квартирою підлягає судовому захисту.

ОСОБА_2 в свою чергу звернулася із зустрічним позовом, в якому просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку квартири із виплатою йому компенсації та визнання за нею права власності на цю частку квартири.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 ніколи не проживав у вказаній квартирі, майна його в квартирі немає, платежів по утриманню квартири він не сплачує, він із сім'єю постійно проживає у власному будинку, а у спірній квартирі лише зареєстрований із сином. Вважає, що він втратив інтерес до квартири та припинення права на 1/6 частку квартири, яка є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння, користування квартирою є неможливим, не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні часткою в квартирі АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 та надання йому ключів від квартири.

Встановлено між співвласниками порядок користування квартирою шляхом виділення: у користування ОСОБА_3 ізольованої житлової кімнати площею 9,9 кв.м, позначеної під цифрою «6» на поверхневому плані технічного паспорту від 03 березня 2006року; в користування ОСОБА_2 - двох ізольованих житлових кімнат, позначених на плані цифрами «3» житловою площею 12,1 кв.м., «8» житловою площею 19,7 кв.м. Кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, залишено в спільному користуванні сторін.

В решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат та питання повернення коштів внесених на депозит суду.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року, рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування спірною квартирою скасовано і ухвалено в цій частині позову нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ОСОБА_3 та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд, вірно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 не має іншого житла окрім спірної квартири, зареєстрований в ній і припинення його права власності на частку в цій квартирі завдасть істотної шкоди останньому. До того ж ОСОБА_2 не доведено, що користування і володіння спільним майном між співвласниками є неможливим, оскільки вона не проживає на спірній житловій площі.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ