07.09.2017 637/312/17
РІШЕННЯ

Іменем України

4 вересня 2017 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря - Поступного С.І.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

22 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою в якій просила усунути відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Представник позивача, яка діє на підставі довіреності просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обгрунтування зазаначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року, помер ОСОБА_5. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 За життя ОСОБА_5 склав заповіт на ім'я позивача. Вона вважала що спадщина належить їй за заповітом, була зареєстрована разом з спадкоємцем і проживала разом з ним до дня його смерті. Звернувшись до нотаріальної контори в зазначені строки, з метою отримати документ на спадщину після смерті ОСОБА_5 дізналася, що до Шевченківської Державної нотаріальної контори подані заяви про прийняття спадщиин дітьми померлого, ОСОБА_4, ОСОБА_4

Вона звернулася до суду та просить усунути відповідачів від права на спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, посилаючись на той факт , що позивач мешкала з померлим з 2013 року, як чоловік та дружина. Так сталось, що ОСОБА_5 захворів на онкологічне захворювання і потребував сторонньої допомоги. Позивач, сестра померлого та її родина, зробили все можливе щоб скрасити останні дні померлому. За цей час на жаль діти померлого ОСОБА_4, ОСОБА_4 жодного разу не прийшли навіть провідати батька. Ця ситуація дуже засмучувала померлого. Річ не йшла про надання матеріальної допомоги , яка була просто необхідна враховуючи заварювання. Останні три місяці ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, проте відповідачі такої допомоги йому не надавали, хоча мали можливість її надавати.

Позивач та його сестра, племінники повністю сплачували всі рахунки, після смерті ОСОБА_5, провели поховання. За житті ОСОБА_5, враховуючи ставлення дітей до себе склав заповіт , яким заповідав спірну квартиру позивачу. Враховуючи викладене , звернулась до суду та просить усунути

ОСОБА_3, ОСОБА_4 від спадкування ,як спадкоємців першої черги.

В судове засідання відповідачі не з'явились, надали до суду свої заперечення, згідно яких вважають ,що вони як діти померлого мають право на обов'язкову частку у спадщині, зазначили ,що спілкувались з батьком надавали йому допомогу, тому вважають ,що позовні вимоги безпідставні та прохали у позові відмовити.

В подальшому ОСОБА_4 в судові засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з'являвся про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчать розписки про отримання судових повісток. До суду не з'явився, поважної причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Свідоцтво про смерть ( серія НОМЕР_1, видане Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 02 вересня 2016 року), засвідчує факт смерті - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в с.м.т.Шевченкове Харківської області.

За життя ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_3 яке зареєстроване 23 червня 2006 року, реєстраційний номер №396.

7 червня 2016 року ОСОБА_5,було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстровано в реєстрі за №598, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, за яким останній заповідав у спадок, все своє належне майно, деб воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і буде належати йому на момент смерті, заповідає у власність - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки №1208 Шевченківської селищної ради Харківської області від 1 березня 2017 року вбачається, що згідно будинкової книги гр.ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Разом з ним до дня його смерті була зареєстрована та проживала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківської селищної ради Харківської області за №22/3 від 19 лютого 2016 року було змінено назву вулиці Кірова на вулицю Харківський шлях.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 25 квітня 2017 року №85/01-08, Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_7 приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області, 7 червня 2016 року за реєстровим №598 був посвідчений заповіт ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після його смерті Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області 02 грудня 2016 року,було заведена спадкова справа №183/2016. Заяви про прийняття спадщини були подані його дітьми померлого: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Допитана в судовому засіданні свідок: ОСОБА_8, пояснила ,що вона є сестрою померлого. Він був одружений мав двох дітей , відповідачів по справі але спілкувались вони рідко. Він дуже цього хотів але так склалось ,що діти з ним не спілкувались. Роки три потому він познайомився з ОСОБА_2, таке склалось враження ,що начебто почав жити заново, але хвороба не дала. ОСОБА_2 та вона з дітьми зробили все можливе , щоб полегшити його життя враховуючи ,що він захворів на онкологічне захворювання, допомагали як матеріально так и морально. Брат дуже хотів спілкуватися з дітьми звертався до них але вони не приходили , не спілкувались, не говорюючи вже про матеріальну допомогу. Вся її родина перебувала у боргах .Родина не заперечували ,щоб він склав заповіт на ОСОБА_2 , так як вона була з ним весь час , допомагала , доглядала.

ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_5, знає його тривалий час. Пояснила,що останній мешкав з ОСОБА_10, більше трьох років, жили однією родиною ,за цей час дітей вона взагалі не бачила , хоча померлий говорив про них ,що хотів з ними спілкуватися, звертався до них, весь час з ним була ОСОБА_10 та сестра з племінниками , допомагали ОСОБА_10 , так як ОСОБА_5 дуже захворів потребував постійного догляду ,останні часи перед смертю взагалі, потребував чи немалого матеріального утримання.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначила ,що вона є сусідкою померлого ОСОБА_5, окрім того голова будинкового комітету. Розповіла, що ОСОБА_5, після того , як зійшовся з ОСОБА_10 начебто заново почав жити, але захворів. Дітей його вона ніколи не бачила, знала ,що вони є , ОСОБА_5 казав ,що хотів з ними спілкуватися , звертався , але вони не приходили,що його дуже ображало. Перед смертю він звертався до сусідів з проханням підтримати ОСОБА_10, зазначав що він квартиру заповідає саме їй. Дуже страждав від того ,що не спілкується з дітьми.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до зазначеної норми є два види усунення від права на спадкування, а саме:

1. Усунення, яке відбувається автоматично в силу закону та не потребує судового рішення про усунення від права на спадкування. Випадки цього виду усунення закон визначає у ч.1 та 2 ст.1224 Цивільного кодексу України - за негативні дії щодо спадкодавця; у ч.3 ст.1224 Цивільного кодексу України - за невиконання обов'язків щодо спадкодавця, в тому числі при підтвердженні певної обставини судом; у ч.4 ст.1224 Цивіль ного кодексу України - через відміну певного правового статусу по відношенню до спадкодавця.

2. Усунення, яке відбувається в силу судового рішення про усунення від права на спадкування за законом (ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України).

Правовою підставою для застосування судом ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України є сукупність таких обставин:

1. Спадкоємець за законом ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві.

2. Спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

3. Спадкодавець потребував допомоги.

Для задоволення позовної заяви необхідно встановити дані обставини відносно кожного із спадкодавців та відповідача.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 Цивільного кодексу України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Правило частини 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сіменого Кодексу не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування

З медичної довідки про причину смерті ОСОБА_5 ,виписки з медичної картки хворого Харківського обласного центру онкологічних захворювань№3110 вбачається , що останній помер від ракової кахексії, підшлункової залози.

Допитані свідки зазначили, що померлий потребував постійного догляду, так як був в безпорадному стані і йому необхідні була допомога та догляд.

Отже, судом встановлено ,що ОСОБА_4, ОСОБА_4 не надавали допомогу своєму батькові ОСОБА_5, коли останній цього потребував, мали на це можливості і усвідомлювали цей факт, але самоусунулись від надання такої допомоги. Також судом встановлено ,що ОСОБА_5 в силу свого захворювання перебував в безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги.

Вказані вище твердження узгоджуються з іншими доказами у справі та спростовують показання відповідачів, щодо того ,що ОСОБА_5 не перебував в безпорадному стані та те,що ними надавалась йому матеріальна та моральна допомоги,а тому у суду є всі підстави для усунення їх від спадкування як спадкоємців першої черги.

Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд прийшов до висновку ,що вимоги ОСОБА_10 є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209,212-215, 218 ЦПК України, ст. 1224 Цивільного кодексу України , Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування»суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від спадкування - задовольнити.

Усунути від права на спадкування ОСОБА_3, ОСОБА_12 як спадкоємців першої черги за законом, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ