АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/122/17 Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1184/К/17 Нестеренко О.М.
Категорія - 24 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.А.,

за участі: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відпвідальністю "Авто Просто" про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (надалі - ТОВ «АВТО ПРОСТО») про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 01 серпня 2015 року він уклав з ТОВ «АВТО ПРОСТО» договір № 716142. Предметом договору було надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.

Позивач на виконання умов договору, регулярно (кожного місяця) сплачував всі обумовлені правочином періодичні платежі.

28.07.2016 позивач отримав лист від ТОВ «АВТО ПРОСТО» про надання йому права на отримання автомобіля. Однак, вже 15.08.2016 позивача листом було повідомлено про те, що через невиконання п.п.5.5 ст.5, п.п.8.2 ст. 8 умов Договору № 716142 його право на отримання автомобіля анульовано.

Вподальшому 23.09.2016 позивач звернувся до ТОВ «АВТО ПРОСТО» із заявою про розірвання договору № 716142, у відповідь на яку отримав листа від 26.10.2016, яким ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило, що вказаний договір розірвано, однак періодичні платежі, внесені позивачем, будуть повернуті йому у строк, що не перевищує двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання договору.

Позивач вважає, що договір було розірвано через порушення ТОВ «АВТО ПРОСТО» умов договору, відмова в негайному поверненні грошових коштів незаконна, тому в уточненій позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 80728 грн. сплачені по договору № 716142 від 01 серпня 2015 року. Окрім того, позивач послався на те, що дії відповідача завдали йому моральної шкоди, яка виразилася в порушенні звичайного способу його життя, погіршенні працездатності та матеріального становища, а тому просив стягнути на його користь 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що договір було розірвано через порушення ТОВ «АВТО ПРОСТО» умов договору, а відмова в негайному поверненні грошових коштів незаконна та порушує його права, як споживача. Крім того зауважує, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ТОВ «АВТО ПРОСТО»просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 серпня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено Договір № 716142 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі.

Згідно ст. 1 цього Договору, ТОВ «АВТО ПРОСТО» є Товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. Товариство забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про адміністрування. Одним з обов'язків фінансової установи, про який йдеться в ст. 2 Договору, є придбання автомобіля з подальшою передачею його у власність учаснику групи.

Відповідно до п. 19.2, п. 19.3 статті 19 Розділу II цього Договору, підписанням цього Договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Учасник підтверджує, що ТОВ «Авто просто» надало інформацію по суті фінансової послуги, що пропонується за цим договором із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомлено про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено Реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» із заявою про розірвання Договору № 716142 від 01 серпня 2015 року.

Станом на 26 жовтня 2015 року Договір № 716142 від 01 серпня 2015 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, що укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» розірвано, що визнається сторонами, а тому, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Спір виник з приводу повернення ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_2 коштів, сплачених останнім на виконання Договору № 716142 від 01 серпня 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення коштів, суд виходив з їх передчасності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Поняття фінансової послуги наведено в п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з яким, це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, п.12.1.1 Договору № 716142 від 01 серпня 2015 року передбачено, що у разі дострокового розірвання договору на підставі заяви учасника, останньому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення.

Згідно ж п. 12.1.3 ст. 12 цього Договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.2 не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів Учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням банківських реквізитів, згідно яких повинні буди перераховані грошові кошти.

Такий строк погоджений сторонами і зумовлений тим, що кошти, які підлягають поверненню учаснику, з яким розірвано договір, будуть повертатися із Фонду групи (ст. 4 цього Договору), який наповнюється поступово із внесків, які здійснюють учасники групи.

Договір № 716142 від 01 серпня 2015 року було розірвано 26 жовтня 2015 року, тобто ТОВ «АВТО ПРОСТО» був зобов'язаний повернути ОСОБА_2 періодичні платежі у строк по 26 жовтня 2017 року, про що позивачу було докладно роз'яснено у листі ТОВ «АВТО ПРОСТО» від 26.10.2015 року (а.с.22).

Позов про стягнення з відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» зазначених коштів заявлено позивачем в січні 2017 року, тобто майже за рік до закінчення строку повернення платежів, узгодженого сторонами при укладенні Договору № 716142 від 01 серпня 2015 року, а згідно ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, звернення ж до суду з метою захистити свої права, які можуть бути порушені в майбутньому, нормами чинного Законодавства України не передбачено, у зв'язку з чим суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент ухвалення рішення по справі ТОВ «АВТО ПРОСТО» не виконав взятих на себе зобов'язань спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог позивача.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що договір було розірвано через порушення ТОВ «АВТО ПРОСТО» умов договору, а відмова в негайному поверненні грошових коштів незаконна та порушує його права як споживача, оскільки п. 12.1.3 ст. 12 Договору передбачений максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.2, який не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання Договору.

Такий строк, відповідно до вимог ч.1 ст. 628 ЦК України, обумовлений та погоджений сторонами.

Крім того слід зауважити ти, що позивачем не ставилося питання про визнання зазначеного договору або його окремих положень недійними, як не ставилося питання відносно законності і відповідності умовам договору анулювання відповідачем права на отримання автомобіля.

Отже доводи, викладені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: