Справа № 502/1537/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Ібадової Н. П.,

за участю секретаря судового засідання Фоміної О. В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

цивільну справу за заявою

ОСОБА_1, представник

позивача за довіреністю, ОСОБА_2,

заінтересована особа Дмитрівська сільська рада

«Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу»,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області, 23.08.2017 року, із заявою «Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу». В обґрунтування заяви заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року, помер його батько, ОСОБА_3, який залишив на ім'я заявника заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради. Після смерті спадкодавця, залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 2,58 га., яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вказує заявник, зазначене спадкове майно, належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, виданого 25.08.2005 року, на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області, від 12 листопада 2004 року, № 685. Однак у зазначеному державному акті на право власності на земельну ділянку, містяться розбіжності в написанні прізвища спадкодавця, а саме замість прізвища «ОСОБА_3», зазначено «ОСОБА_3». Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області, позивачу було надано письмове роз'яснення, в яких зазначено, що наданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на ім'я «ОСОБА_3», замість «ОСОБА_3», не підтверджує права власності спадкодавця.

На підставі вищезазначеного, заявник просить суд, встановити факт належності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,58 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, належну спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2, виданого Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області, 25 серпня 2005 року, на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області, від 12.11.2004 року № 685, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 42, кадастровий номер НОМЕР_1.

Заявник, ОСОБА_1, в попереднє судове засідання не з'явився.

Представник заявника за довіреністю, від 22.08.2017 року, зареєстрованої в реєстрі за № 70, виданої секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_2, надав заяву про розгляд справи, за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Заінтересована особа, Дмитрівська сільська рада в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, 25.08.2005 року, на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області, від 12 листопада 2004 року, № 685, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, в якому зазначено, що ОСОБА_3, є власником земельної ділянки, площею 2, 58 гектарів, в межах згідно з планом, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області. Земельна ділянка призначається ёдля ведення товарного сільськогосподарського виробництва, /а. с. 9/.

Згідно заповіту, від 28.12.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 136, посвідченого секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в АДРЕСА_1, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «Все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів сину, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3», /а. с. 7/.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3, виданого 10.03.2016 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий запис № 172, /а. с. 5/.

Згідно довідки, за вих. № 946, від 22.08.2017 року, виданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2, виданий Кілійською районною державною адміністрацією Кілійського району Одеської області, 25.08.2005 року, на ім'я ОСОБА_3. У вказаному державному акті помилково зазначено, кому виданий акт, а саме на ім'я «ОСОБА_3», /а. с. 10/.

Відповідно до інформаційного листа за вих. № 511/01-16, виданого 22.08.2017 року, приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області, на ім'я ОСОБА_1, в ньому зазначено, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, видано Кілійською районною державною адміністрацією, 25.08.2005 року, ОСОБА_3, але в свідоцтві про смерть, прізвище особи зазначено як «ОСОБА_3», тому питання стосовно допущених помилок в державному акті, треба вирішувати в судовому порядку, /а. с. 11/.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст.294 Цивільного кодексу фізична особа має право на ім'я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації.

Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву повністю.

Згідно ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 256, 257, 259, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт належності, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, державного акта на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, виданого 25 серпня 2005 року, на ім'я ОСОБА_3, на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області, від 12 листопада 2004 року, № 685, в якому зазначено, що він є власником земельної ділянки, площею 2,58 га., у межах згідно з планом, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за № 42.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду Н. П. Ібадова