АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1814/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівСіренка Ю. В., Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2017 року у справі за позовом приватного підприємства «Контраст» до ОСОБА_6, треті особи: приватне підприємство «Альфа-Контакт», приватне підприємство «Парадіс Нова» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПП «Контраст» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_6, треті особи: ПП «Альфа-Контакт», ПП «Парадіс Нова» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

У січня 2017 року представник позивача ПП «Контраст» за довіреністю Полинь А.С. звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову по справі, обґрунтовуючи тим, що виконання рішення у вказаній справі може бути утруднене або навіть унеможливлене через подальше відчуження відповідачем нерухомого майна, в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Представник ПП «Контраст» просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: комплекс, нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 5.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2017 року заяву задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно: комплекс, нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 5.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись, що вона є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви представник ПП «Контраст» - Полинь А.С. про забезпечення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що накладення арешту на вказане майно забезпечує розумність, обґрунтованість та адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову та забезпечує збалансованість інтересів сторін, оскільки такий захід забезпечення позову спрямований на збереження майна відповідача до вирішення справи по суті.

Крім того, суд зазначив, що існує зв'язок між визначеним предметом спору і заходами до забезпечення позову, і заходи забезпечення позову є адекватними позовним вимогам та спрямовані на попередження порушень прав і охоронюваних законом інтересів позивача і забезпечення виконання рішення суду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може виходячи із наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами від 12.06.2009 року), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

За позовами про визнання права власності або витребування майна арешт може бути накладений лише на індивідуальне майно. В такому випадку в ухвалі суду про забезпечення позову мають зазначатись ознаки, які ідентифікують майно та відрізняють його від іншого. За необхідності вказується місцезнаходження цього майна.

Однак суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову вказані вище положення не врахував.

Так, суд задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходячи із доказів наданих позивачем, не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову

Із наданих матеріалів вбачається, що власником майна, на яке позивач просить визнати за ним право власності - є відповідач у справі ОСОБА_6 Право власності за ним зареєстроване в передбаченому законом порядку та підтверджується витягом з реєстру.

Позивач ПП «Контраст» не є власником спірного майна. Однак при зверненні в суд з позовом заявив позовні вимоги про визнання за ним права власності на майно відповідача та витребування майна у власника, як вказує позивач із чужого незаконного володіння.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд першої інстанції вказані обставини не врахував, в оскаржуваній ухвалі не вказав чи дійсно між сторонами існує спір та в чому саме він полягає. Також суд не вказав чи відповідає вид забезпечення позову, який просить застосувати ПП «Контраст» заявленим позовним вимогам до власника майна.

Крім того, оскаржуваною ухвалою суд наклав арешт на нерухоме майно: комплекс, нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 5, при цьому не вказав конкретно що це за майно та з чого воно складається, хоча із матеріалів справи вбачається, що нежиле приміщення, яке знаходиться на 101 км. автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя є автомобільна заправочна станція, яка складається з капітальних приміщень, бензоколонок, ємкостей та інше.

У п.7 цієї ж Постанови Пленуму зазначено, що ухвала про забезпечення позову постановляється у порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна містити мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд(суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким керувався суд при постановленні ухвали.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам ст.ст. 151 - 153 ЦПК України та роз'ясненням викладеним в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами від 12.06.2009 року), оскільки суд не пересвідчився чи дійсно між сторонами існує спір та в чому саме існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову заявленого до власника майна, в ухвалі суду не вказав на яке саме конкретне майно накладено арешт і що входить до його складу та взагалі не врахував, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи.

Також колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про забезпечення позову судом не було взято до уваги інтереси інших осіб, а саме відповідача у справі, який є власником майна, права якого можуть бути порушені в зв»язку із застосуванням відповідного заходу забезпечення позову, що також суперечить роз»ясненням викладеним у вищевказаній Постанову Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року (із змінами від 12.06.2009 року).

Оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначених вимог закону та роз'яснень не врахував, питання про забезпечення позову вирішено судом з порушенням порядку встановленого для його вирішення, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідно до положень п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2017 року у справі за позовом приватного підприємства «Контраст» до ОСОБА_6, треті особи: приватне підприємство «Альфа-Контакт», приватне підприємство «Парадіс Нова» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - скасувати.

Питання забезпечення позову у справі за позовом приватного підприємства «Контраст» до ОСОБА_6, треті особи: приватне підприємство «Альфа-Контакт», приватне підприємство «Парадіс Нова» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння передати на новий розгляд до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :