АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2681/17 Головуючий у 1 - й інстанції: Васалатій К.А.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Сорокіної ОлениМиколаївни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року у цивільній справі за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплачених коштів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплачених коштів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Сорокіна ОленаМиколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд не надав належної оцінки посиланням позивача на те, що при виплаті ОСОБА_5 пенсії було допущено переплату в розмірі 3 236,46 грн., що дає підставу вимагати повернення вказаної суми в порядку ст. 387 ЦК України, яка передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначила, що вказана переплата відбулася не з вини позивача, а внаслідок рахункової помилки, так як при перерахунку пенсії автоматизованим способом було визначено невірний розмір індексації. Вказала, що управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва листом було повідомлено відповідача про необхідність погашення виниклої переплати, проте остання відповідних дій не вчинила та в добровільному порядку грошові кошти на рахунок управління не внесла, що не було враховано судом першої інстанції. Посилалася на те, що при ухваленні рішення суд не звернув уваги на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-91цс14, де роз'яснено, що кошти, які є пенсійною виплатою, можуть бути повернуті в порядку ст. 1215 ЦК України у разі, якщо їх виплата проведена в зв'язку з попущеною рахунковою помилкою, як має місце у даній справі.

В судове засідання представник позивача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не з"явився. про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. а тому. колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як особа, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом вих. № 1237 від 19 листопада 2015 року Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про допущену в період з 01 лютого 2014 року по 30 листопада 2015 року переплату пенсії ОСОБА_5 в розмірі 3236,42 грн..

Листом вих. № 22657/06 від 01 грудня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва повідомило ОСОБА_5 про здійснену переплату та запропонувало погасити її в добровільному порядку шляхом сплати визначеної суми на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 відповідних дій, спрямованих на погашення переплати в розмірі 3236,42 грн. не вчинила, борг нею не погашено.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплачених коштів, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві посилалося на те, що допущена переплата відбулася поза волею позивача, у зв'язку з рахунковою помилкою, при цьому відповідач не погасила в добровільному порядку помилково здійснену на її користь переплату пенсії, а тому, в силу положень ст.ст. 387, 1212, 1215 ЦК України, вказані кошти підлягають стягненню з останньої за рішенням суду як майно, набуте нею без достатньої правової підстави.

Відмовляючи Центральному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме в результаті діяльності співробітників позивача було визначено завищений розмір індексації пенсії відповідача, при цьому позивач за своїм власним рішенням виплачував ОСОБА_5 пенсію у визначеному в результаті перерахунку підвищеному розмірі, а тому факт допущення при обчисленні пенсійних виплат рахункової помилки є недоведеним, з огляду на що, позов необґрунтований і не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В статті 1215 ЦК України встановлено, що не підлягають поверненню, зокрема, безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регулює порядок утримання надміру виплачених сум пенсій, зазначено, що можуть бути повернуті суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Ці суми повертаються пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, чинне законодавство передбачає лише такі підстави для стягнення надміру виплачених в якості пенсії сум, як зловживання або недобросовісність з боку пенсіонера, подання страхувальником недостовірних даних та рахункова помилка з боку органу, що здійснив виплату.

Оскільки при зверненні до суду з даним позовом Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не було надано суду жодних доказів існування будь-якої з вищезазначених підстав для стягнення надміру виплачених пенсійних сум, а також враховуючи, що допущення рахункової помилки при нарахуванні ОСОБА_5 пенсії за період з 01 лютого 2014 року по 30 листопада 2015 року також не було підтверджено за допомогою належних та допустимих доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях законодавства та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що переплата відбулася у зв'язку з рахунковою помилкою, що є підставою для застосування положень ст. 1215 ЦК України та стягнення переплачених коштів за рішенням суду, колегія суддів відхиляє, з наступних підстав.

Так, за правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Позивач Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів здійснення ОСОБА_5 переплати в розмірі 3236,42 грн. через допущені розрахункові помилки не надало ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи взагалі не містять жодних доказів на підтвердження того, що кошти в розмірні 3236,42 грн. були виплачені відповідачу надміру, а тому підлягають поверненню.

Поданий позивачем лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не засвідчує належним чином даний факт, оскільки не містить зазначення причин виникнення переплати, обґрунтування її розміру, доказів неправильності застосованого коефіцієнту індексації.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство України не містить визначення поняття «рахункова помилка», проте, виходячи з суті даного поняття, варто вважати, що під рахунковою помилкою розуміються неправильності в обчисленнях та допущенні при здійсненні розрахунків арифметичні помилки.

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві в позовній заяві зазначає, що переплата пенсії відбулася у зв'язку із застосуванням невірного розміру індексації, тобто, позивачем самостійно, добровільно та на власний розсуд було визначено коефіцієнт індексації пенсії ОСОБА_5 та тривалий час виплата проводилася згідно даного розрахунку.

Тобто, нарахування підвищеної пенсії, на що посилається позивач, відбувалася не внаслідок неправильності в обчисленнях чи допущених при здійсненні розрахунків арифметичних помилок, а у зв'язку з самостійним обранням Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві певних вихідних даних для застосованої формули розрахунку.

При цьому, доказів неправильності таких вихідних даних, зокрема, неправильності застосованого коефіцієнту індексації, позивачем не було надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави вважати, що Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було проведено неправильні обчислення при нарахуванні пенсії відповідачу.

З викладеного вбачається, що факт допущення рахункової помилки при нарахуванні ОСОБА_5 пенсії не підтверджений та не доведений, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв вказану обставину до уваги при вирішенні спору є необґрунтованими.

Не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відмову у позові також посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-91цс14, оскільки, в даній правовій позиції зазначено, що пенсійні виплати, набуті без достатньої правової підстави, не підлягають поверненню у разі проведення цих виплат добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку установи і недобросовісності з боку набувача, при цьому правильність виконаних розрахунків та добросовісність набувача презюмуються.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження як недобросовісності з боку ОСОБА_5 при отриманні пенсійної виплати, так і допущеної Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві помилки при виконанні розрахунків сум пенсій, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у позові узгоджується з висновками Верховного Суду України, зазначеними в правовій позиції у справі № 6-91цс14.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Сорокіної Олени Миколаївни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Сорокіної Олени Миколаївни відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: