АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

31 серпня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Українець Л.Д.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 квітня 2017 року,

встановила:

у травні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та ОСОБА_2 06.11.2014 р., посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла і до участі в справі в якості правонаступника булО притягнуто ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 р. позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_3 вказувала, що вона 06.11.2014 р. уклала зі ОСОБА_2 Договір довічного утримання, відповідно до якого він отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язувався надавати їй грошове утримання в розмірі 1 000 грн. щомісячно, сплачувати комунальні послуги та здійснити поховання після її смерті. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просила розірвати вказаний договір та повернути у свою власність вказану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла і в якості правонаступника було залучено ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з листопада 2014 р. по березень 2015 р. не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання за Договором довічного утримання, що є підставою для його розірвання.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 526, 627, 638, 744, 755 ЦК України.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Так, судом першої інстанції було дано правильну оцінку поданим відповідачем доказам про придбання продуктів харчування та медикаментів, квитанцій про оплату комунальних послуг. Доказів, про те, що відповідач відповідно до умов Договору довічного утримання забезпечував грошове утримання, на яке вона буде самостійно забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами, надано не було. Грошові кошти в сумі 1 000 грн. відповідач почав переказувати лише в квітні 2015 р., після того, як виїхав з квартири на прохання ОСОБА_3

Посилання відповідача на те, що позовна заява не була підписана ОСОБА_3 і вона могла не знати, що в суді розглядається дана справа, а суд першої інстанції безпідставно відмовив у призначенні судово-почеркознавчої експертизи щодо належності підпису ОСОБА_3 на позовній заяві, є необґрунтованими з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, 08.04.2015 р. приватним нотаріусом ОСОБА_5 було посвідчено Довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 бути її представниками в усіх установах, організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, інших органів, відносно захисту її інтересів у цивільних справах, в тому числі, що стосуються розірвання договору довічного утримання, для чого надала право представникам подавати від її імені позовні заяви, розписуватись за неї. Того ж дня тим же нотаріусом було посвідчено Заповіт, за яким ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_4 все належне їй на день смерті майно і на що вона за законом буде мати право. Вказані нотаріальні дії були зареєстровані в реєстрі за номерами №509 та 510 (а/с 14, 102 т. 1).

Позовна заява була подана до суду представником ОСОБА_3 - ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 08.04.2015 р.

Крім того, в своїх поясненнях відповідач ОСОБА_2 визнавав, що у березні 2015 р. ОСОБА_3 висловила своє бажання проживати разом з ОСОБА_4, після чого він разом з сім'єю виїхав з вказаної кватири, що також свідчить про намір ОСОБА_3 на розірвання договору довічного утримання.

ОСОБА_4 не був сторонньою особою для померлої ОСОБА_3, яка була його опікуном з 16.12.2004 р. до повноліття та неодноразово вчиняла заповіти на його користь. ОСОБА_4 перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 з 16.06.2005 р. (а/с 68, 163 т. 1).

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/12459/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6794/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.