Справа № 477/1078/17
Провадження № 2/477/740/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,:

представника позивача ОСОБА_2,

третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Вітовського району Миколаївської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, та на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,18 га, що розташовані в с. Мішково-Погорілове, вул. Інгульська, 123 Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що починаючи з листопада 2001 року вона разом із чоловіком ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7 вселилися до будинку за адресою: с. М-Погорілове, вул. Інгульська, 123 (стара адреса: вул. Інгульська, 105). Чоловік виписаний у звязку зі смертю 03.07.2013 р.

Пізніше в цьому ж будинку стали проживати її онуки: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3

Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право спадщини за законом від 29.11.2001 року.

Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,18 га, призначення якої є обслуговування житлового будинку і господарських споруд, який належав чоловіку ОСОБА_11 - ОСОБА_12, померлому 30 липня 1996 року.

Позивачкою та її чоловіком саме з ОСОБА_11 була досягнута домовленість про купівлю спірного будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, та навіть були сплачені грошові кошти, після отримання яких ОСОБА_11 передала позивачці оригінали правовстановлюючих документів, надала дозвіл на вселення та реєстрацію членів родини, а також надала довіреність на ім'я своєї невістки ОСОБА_4, яка і повинна була б оформити документально права позивача на спірний будинок та земельну ділянку. На виконання домовленостей 29.11.2001 року родина позивачки вселилась до спірного будинку та був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_6.

Разом з тим, оформити документально свої права на земельну ділянку та на будинок вони не змогли у зв'язку з відсутністю коштів, а в подальшому у зв'язку зі смертю ОСОБА_11, яка померла 07.12.2002 року.

З листопада 2001 року позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, на якій розташований будинок, доглядає за будинком, здійснює поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, податок на землю.

Посилаючись на неможливість в інший спосіб захистити свої права щодо вищевказаного майна та наявність правових підстав для визнання за нею права власності на нього за набувальною давністю, просила про захист своїх прав судом.

В судовому засіданні позивачка та її представник вказані позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 послалась на обставини, що викладені у позовній заяві. Вказувала, що договір купівлі-продажу мав бути укладений із її чоловіком, тому саме він був зареєстрований у спірному будинку, а вона та донька оселилися в будинку без реєстрації.

Відповідач ОСОБА_5 сільська Вітовського району Миколаївської області свого представника в судове засідання не направила. Звернулася до суду із заявою про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог не заперечувала, підтвердила обставини їх вселення до срібного житлового будинку.

Залучена до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 пояснила, що дійсно між її свекрухою ОСОБА_11 та позивачкою і її чоловіком було досягнуто домовленість про купівлю останніми вказаного будинку та земельної ділянки. ОСОБА_13 на її імя було видано довіреність для оформлення договору, однак укласти договір вони не встигли через смерть ОСОБА_11 через два місяці від цих подій.

Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_11 набула у власність спірний житловий будинок в порядку спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_12 (а.с. 60, 67).

Своїх прав щодо земельної ділянки під вказаним житловим будинком вона після смерті чоловіка не оформила, правовстановлюючого документу не отримала (а.с. 58), в той час як вказана земельна ділянка належала ОСОБА_12 на підставі державного акту серії IV-МК № 045123, виданого 23.05.1996 року.

Пояснення позивачки про відкритість, безперервність та добросовісність володіння вказаним майном підтверджуються відомостями М-Погорілівської сільської ради щодо сплати ОСОБА_6 податку за спірну земельну ділянку за період з 2001 року по 2012 рік включно (а.с. 62), даними акту про осіб, які проживають у вказаному будинку, а саме: позивачки, її доньки та онуків, та термін проживання з 2001 року (а.с. 63).

Посилання позивачки та пояснення третіх осіб з приводу оселення ОСОБА_1 та її родини у спірному будинку також підтверджуються даними сільської ради щодо реєстрації чоловіка позивачки у вказаному будинку з 29.11.2001 року по день смерті 03.07.2013 року (а.с.64) та даними довіреності на продаж спірного будинку, виданого ОСОБА_11 на імя ОСОБА_4 (а.с. 65).

Дата видачі вказаної довіреності 28.11.2001 року підтверджує час виникнення даних правовідносин.

Обставини, через які позивач не встигла оформити договірних відносин з придбання вказаного майна підтверджуються свідоцтвом про смерть власника ОСОБА_11 07.12.2002 року (а.с. 66).

Спадкова справа після її смерті за даними Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області не заводилась (а.с. 83), та єдиною особою зареєстрованою із ОСОБА_11 на час її смерті був чоловік позивачки ОСОБА_6 (а.с. 86).

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.І ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно з положеннями ст. 119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку мають право на набуття права власності в порядку набувальної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень до діючого ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обставини оселення позивачки у даному будинку, давність, добросовісність та відкритість її володіння спірним майном, час виникнення даних правових відносин, що ОСОБА_1 продовжує мешкати у спірному будинку з 2001 року, яким володіє безперервно, відкрито та добросовісно, здійснюючи належні дії з утримання спірного майна, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- на житловий будинок з усіма господарськими будовами та спорудами, розташовані по вул. 123 по вул. Інгульській в с.Мішкове-Погорілове Вітовського району Миколаївської області та складається з житлового будинку літ «А», площею 36,4 кв.м.; літньої кухні літ «Б»; тамбур літ. «б»; сарай літ «В»; гараж літ. «Г»; вбиральня літ. «Д»; душ літ. «З»; сараю літ «К»; погріб літ. «П», сараю літ. «Т»; огорожі № 3,4,8,9, споруди № 2,5,6, І, ІІ;

- на земельну ділянку площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться по вул. Інгульській, № 123 в с.Мішкове-Погорілове Вітовського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12 вересня 2017 року.

Суддя Л.М.Семенова