Справа № 639/3010/17
Провадження № 2/639/1503/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 80/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить: ОСОБА_1 - 20/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, р.№38; інша частина будинку після перерозподілу ідеальних часток, відповідно до рішення Жовтневого РВК м. Харкова від 02.08.1972 року №263-5 за ОСОБА_3 не зареєстрована.

Позивач в даному будинку мешкав разом з матір'ю, ОСОБА_4 з 1980 року.

Після смерті матері у червні 2016 року позивач оформив спадщину, яка складається з 20/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель.

Співвласник ОСОБА_3 помер у 1986 році. З цього часу його частина будинку залишилась без догляду.

З 1992 року позивач разом з матір'ю здійснював усі права власника, щодо частини будинку, яка належала співвласнику ОСОБА_3 Вони сплачували усі необхідні платежі, обробляли присадибну ділянку, ремонтували будинок, тощо.

Отже, мати позивача, спадкоємцем якої він є, а також він особисто більше десяти років відкрито, добросовісно, безперервно володіли чужим майном, а тому і просить визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Вищевикладені обставини вимусили позивачів звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 13.05.2017 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб.

У зв'язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як було встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 02.08.1972 року №263-5 про перерозподіл ідеальних часток у спільній частковій власності співвласників будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_6 (нині померлій) на праві власності належить 2-/100 частин вказаного будинку, ОСОБА_3 - 80/100 частин будинку. ( а.с. 12-13)

Згідно довідки КП «ХМБТІ» від 05.012017 року, після перерозподілу ідеальних часток, згідно рішення Жовтневого РВК м. Харкова від 02.08.1972 року №263-5 за ОСОБА_3 не зареєстровано 80/100 часток. ( а.с. 19-20)

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с. 107)

Згідно відповіді 5-тої ХДНК від 21.07.2017 року за № 2091/01-16, за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах 5-тої ХДНК, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, що мешкав за адресою: АДРЕСА_1, була заведена спадкова справа №162/1993 року. У матеріалах вищезазначеної справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №268 від 16.04.1993 року від дружини спадкодавця, гр. ОСОБА_7, та дочки спадкодавця, гр. ОСОБА_8 про прийняття спадщини за законом; свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №3-2215 від 16.04.1993 року, видане 5-тою ХДНК гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 на грошові внески з відсотками, індексаціями та усіма компенсаційними рахунками до них, що знаходяться в ТВБВ Ощадбанку, в рівних частках кожній.

Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 в матеріалах спадкової справи немає. Інші свідоцтва про право на спадщину не видавались. ( а.с. 115-118)

З відповіді АДП ГУДМС УДМСУ в Харківській області від 29.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по м. Харкову та Харківській області зареєстрованими не значаться.

Згідно договору купівлі-продажу від 06.09.1980 року 20/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель на праві власності належить ОСОБА_4.

Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. ( а.с. 14-16)

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.2017 року, спадкоємцем 20/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 62,4 кв.м, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є її син, ОСОБА_1. ( а.с. 17-18, 23)

Згідно паспорту громадянина України на ім'я ОСОБА_1 та прибудинкової книги, останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, з 10.04.1992 року. (а.с. 21-22, 29)

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що позивача ОСОБА_1 вони знають з дитинства. Він разом зі своєю матір'ю все своє життя проживає за адресою АДРЕСА_1. Раніше будинок був поділений на дві половини, в одній мешкали ОСОБА_1 з матір'ю, а в іншій половині - ОСОБА_3 з дружиною та донькою. Після смерті ОСОБА_3 в його частині будинку залишилися проживати донька та дружина. Згодом остання померла, а доля доньки не відома, оскільки вона зловживала спиртними напоями та вела непристойний спосіб життя. Приблизно у 90-роки, увесь будинок зайняла родина ОСОБА_1. Вони об'єднали будинок в один цілий, провели ремонтні роботи, дбали про належний стан будинку, оплачували комунальні послуги та податок на землю.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердив факт того, що ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1 понад п'ятнадцять років. Йому достовірно відомо, що усім будинком користується тільки родина ОСОБА_1. Сторонніх осіб він в будинку ніколи не бачив. Також даний свідок підтвердив факт того, що позивач дбає про належний стан будинку, проводить в ньому ремонтні роботи.

З матеріалів справи убачається, що на протязі тривало часу родина ОСОБА_1 проводила оплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1, укладала договори про надання населенню послуг електропостачання, газопостачання, страхувала спірне майно. ( а.с. 30-68)

Таким чином, судом було встановлено, що ОСОБА_1 безперервно та вільно на протязі більше двадцяти років користується та утримує частину будинкупо АДРЕСА_1 в м. Харкові, проводить поточний ремонт для підтримання його в належному для використання стані.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом.( до ч. 1 ст. 344 ЦК України)

Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, п. 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давністю поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

За таких обставин, враховуючи, що позивач з 1992 року відкрито, добросовісно та безперервно володіє 80/100 частиною житлового будинку АДРЕСА_1, відкрито, безперервно здійснює обслуговування даного будинку, доглядаючи за ним, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі та визнає за ним право власності на 80/100 частин вищевказаного будинку за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст. ст.ст. 319, 328, 344 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 80/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович