Провадження № 2/554/716/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Гальонкіної Ю.С.,

при секретарі судового засідання Худолій Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та, уточнивши його, просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком № 27 по вул.. Матросова у м. Полтаві.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ті обставини, що він є власником цього будинку, під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_2, з 06 лютого 2001 року по 04 липня 2008 року, вони проживали у ньому і відповідачка там зареєструвалася.

Однак на початку 2008 року після розірвання шлюбу ОСОБА_2 забрала всі свої речі та переїхала з їх спільним сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1, де і проживає по цей час.

З 2009 року з позивачем у будинку проживає його теперішня дружина ОСОБА_4 разом з їх спільними дітьми, а з вересня 2016 року з ними також проживає син позивача ОСОБА_3.

Відповідачка понад 9 років без поважних причин у будинку не зявляється, не користується ним, комунальні послуги не сплачує, не є членом сімї позивача, тому позивач вважає, що вона втратила право користування цим житлом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позову, вказавши, що ОСОБА_2 не проживала у будинку з поважних причин, оскільки у позивача зявилася інша жінка і відповідачка не мала змоги проживати у будинку, а права позивача перебуванням її на реєстраційному обліку у будинку не порушені.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, оцінивши подані докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником будинку 27 по вул. Матросова у м. Полтаві, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 5) та не оспорювалось сторонами у судовому засіданні.

З 06 лютого 2001 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2, від якого сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що також не оспорювалось сторонами.

04 липня 2008 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 04 липня 2008 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 8).

Під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі вони разом із сином проживали у будинку позивача та зареєструвалися, і таким чином відповідачка набула прав члена сімї власника квартири (ст. 156 Житлового кодексу Української РСР).

Однак, наприкінці 2008 року, після розірвання шлюбу між сторонами, відповідачка разом із сином добровільно переїхала з будинку на інше місце проживання у квартиру ІНФОРМАЦІЯ_2, де проживає і до цього часу, що вона підтвердила у судовому засіданні, пояснивши, що так їй було зручно, крім того, у позивача зявилася інша жінка.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що вона намагалася вселитися у будинок, чи, що їй перешкоджали проживати у ньому, а також того, що вона не проживала там тривалий час з поважних причин, відповідачка не надала.

Отже, судом установлено, що ОСОБА_2 не проживає у будинку позивача без поважних причин вже 9 років, своїх речей там не зберігає та не користується житлом, за житлово-комунальні послуги не сплачує, а її реєстрація у цьому будинку порушує права позивача.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування ним у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з позивачем з 2008 року і до теперішнього часу, тобто понад рік, без поважних причин не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, який належить ОСОБА_1, не користується ним та несе витрат по утриманню будинку та сплаті житлово-комунальних послуг, не зберігає там своїх речей, переїхала на інше місце проживання, а будь-якої домовленості щодо збереження за відповідачкою права користування цим будинком після розірвання шлюбу та на даний час між сторонами немає, ОСОБА_2 потрібно визнати такою, що втратила право користування будинком та задовольнити позов.

Питання щодо розподілу судового збору, який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви, суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 551 грн 21 коп.

Керуючись ст. 156 ЖК УРСР, ст. ст. 16, 405 ЦК України, ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суддя

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим будинком № 27 по вул. Матросова у м. Полтаві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн 21 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.С. Гальонкіна