АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5514/17 Головуючий 1 інст. - Горбунова Я.М.
Справа № 643/1463/17-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» серпня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Колесник О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1.

В обґрунтування свого позову посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06 серпня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Зазначив, що станом на 31 грудня 2016 року відповідач має заборгованість перед банком в розмірі 36699,87 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4431,35 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 27194,72 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2850,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф ( процентна складова) 1723,80 грн.

Вказав, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 32826,07 грн., в задоволенні іншої частини вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково у розмірі 4431,35 грн. заборгованості за кредитом та 5675,92 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; здійснити розподіл судових витрат.

При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що 06 серпня 2015 року договір припинив свою дію, адже його умовами передбачено тільки одноразову пролонгацію на 12 місяців; що розмір відсотків за кредитним договором в межах строку дії договору становить 5675,92 грн. поряд з основною сумою заборгованості за кредитом 4431,35 грн.; що судом першої інстанції не застосовано спеціальний строк позовної давності щодо нарахування пені; що суми штрафу в розмірі 2223,80 грн. є нікчемними; що вона не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг, а отже не можуть вважатися частиною кредитного договору, додатком та/або додатковою угодою до нього; що судом першої інстанції розподілено судові витрати не пропорційно до задоволених вимог.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06 серпня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до липня 2016 року, що відповідає дії картки. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, однак ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв'язку з чим станом на 31 грудня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становила в розмірі 32826, 07 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4431,35 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 27194,72 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1200,00 грн.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь банку загальну суму заборгованості в розмірі 32826, 07 грн., зменшуючи розмір пені та комісії та відмовляючи у стягненні штрафів, суд першої інстанції правильно застосував річний строк для стягнення пені та вказав на неможливість подвійного стягнення пені і штрафу.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що 06 серпня 2015 року договір припинив свою дію; що розмір відсотків складає 5675,92 грн., розмір основної суми заборгованості за кредитом - 4431,35 грн.; що судом першої інстанції не застосовано спеціальний строк позовної давності щодо нарахування пені; що суми штрафу в розмірі 2223,80 грн. є нікчемними; що вона не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг, а отже не можуть вважатися частиною кредитного договору, додатком та/або додатковою угодою до нього, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1723,80 грн. є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи строк дії платіжної картки становить три роки, а не два, як зазначає представник ОСОБА_1 В заяві, яку підписала ОСОБА_1 чітко зазначено, що вона з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку ознайомилася та з ними згідна, про що свідчить її підпис. Спеціальну позовну давність судом першої інстанції застосовано, в задоволенні позову щодо стягнення штрафу банку судом першої інстанції відмовлено

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що ОСОБА_1 після спливу строку дії платіжної картки з заявою щодо припинення кредитного договору не зверталася, тому дію договору пролонговано.

Виходячи з вимог закону і обставин справи судова колегія вважає висновок суду в цій частині обгрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи та наявних в ній доказів, яким надана належна оцінка, та правильно встановив юридичну природу правовідносин і застосував закон, який їх регулює.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо стягнення судового збору за подачу позовної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи позов банку задоволено частково, тому судовий збір присуджується банку пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та складає не 1600,00 грн., як стягнув суд першої інстанції, а 1491, 68 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Порушення норм процесуального права є підставою відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України для скасування судового рішення, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року - змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 1600,00 грн. судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 1491, 68 грн. судового збору за подачу позовної заяви.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії