Єдиний унікальний номер 225/6509/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1155/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Корчистої О.І.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання недійсним договору за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання недійсним договору. В обґрунтування позову посилалася на те, що влітку 2016 року їй від свого чоловіка ОСОБА_3 стало відомо, що вона є відповідачем по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості.

Вважає, що Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Анкета-заява без номера від 25.07.2011 року, за яким відповідач вимагає від неї сплатити заборгованість є недійсним, оскільки в цьому документі немає інформації щодо підписанта з боку клієнта, є лише розчерк у її паспорті, окрім того він не містить заявлених послуг в звязку з відсутністю відміток у передбачених полях, а зміст цього договорі зводиться до інформації про дату народження та місце її роботи. Також зазначає, що в анкеті-заяві не міститься відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, відомостей про зобовязання банку надати грошові кошти (кредит), розміри кредиту та умови кредитування, зобовязання позичальника повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач просила суд першої інстанції визнати недійсним договір (анкету-заяву № 234679592) без номеру від 25.07.2011 року.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4 і оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вказане рішення суду є незаконним і необґрунтованим. Судом першої інстанції були неповністю встановлені обставини, які мають значення для справи; докази неправильно досліджені і оцінені, неправильно встановлені правовідносини, грубо порушені норми матеріального і процесуального права.

Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення, яким задовольнити позов та визнати недійсним договір (анкету-заяву № 234679592) без номеру від 25.07.2011 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 213).

В судове засідання апеляційного суду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 206-207).

В судове засідання апеляційного суду представник Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 212).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути вказану вище справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до анкети-заяви позичальника від 25.07.2011 року, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг кредитного договору, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25000,00 грн., із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Отже, договір був укладений у формі анкети-заяви приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно змісту вказаної заяви, підписаною ОСОБА_1, остання погодилася, що вказана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, зобов'язується їх виконувати, а також регулярно знайомитися із їх змінами, що розміщуються на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Судом встановлено, що спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, протягом дії кредитного договору позивачкою здійснювалася сплата щомісячних платежів по кредиту.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4 про те, що судом першої інстанції було ухвалено рішення на підставі припущення, що є грубим порушенням процесуального права і саме це призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення, є безпідставними, оскільки статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що матеріалами справи не підтверджується, що позивач 25.07.2011 року отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25000 грн., а в матеріалах справи містяться виписки , в яких зазначено, що кредитний ліміт у першому випадку 22000 грн., а у другому випадку 22200 грн., тобто сам відповідач надав суду недостовірні дані і ввів суд в оману, що і призвело до прийняття необґрунтованого рішення, є безпідставними, оскільки сума кредитного ліміту має значення при розгляді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не при розгляді даної справи. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за вказаним кредитом.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що матеріалами справи не підтверджується, що позивачка погодилася на будь-які умови по наданню кредиту у будь-якій формі та у будь-якому розмірі і відповідний факт був проігнорований судом при винесенні рішення, є безпідставними, оскільки згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається із частини 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента при визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4 немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: