Номер провадження: 22-ц/785/4597/17
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса до ОСОБА_4 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, за апеляційною скаргою центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі, правонаступника управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року,

встановила:

У грудні 2016 р. управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса (далі - УПФУ в Київському районі м. Одеса) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на користь УПФУ в Київському районі м. Одеса суму надміру виплаченої пенсії у розмірі - 26 059,60 грн..

Позовні вимоги УПФУ в Київському районі м. Одеса обґрунтовувало тим, що відповідач перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в Київському районі м. Одеса та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

16 жовтня 2009 року ОСОБА_4 звернулась до УПФ України в Київському районі м. Одеса з заявою про призначення пенсії за віком. При відпрацюванні вищезазначеної заяви, було допущено лічильну помилку, а саме при здійсненні розрахунку середньомісячного заробітку за 2008 рік для обчислення пенсії у формулу з визначення заробітної плати помилково було заведено суму в розмірі - 25 000 гривень, замість - 2 500 гривень, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 09 жовтня 2009 року до 31 грудня 2015 року в розмірі - 26 059,60 гривень.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі, як правонаступник УПФУ в Київському районі м. Одеса (а. с. 60 - 61), в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_4 причини неявки не повідомила. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань не надала. Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі надало заяву про підтримку апеляційної скарги та розгляд справи за відсутності представника управління.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову УПФУ в Київському районі м. Одеса, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 1215 ЦК України, виходив з відсутності недобросовісності відповідачки та відсутності доказів того, що з боку позивача було допущено арифметичну помилку при нарахуванні пенсії (а. с. 39, 41 - 43).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, нормам матеріального (ст. ст. 1212, 1215 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213, 338 ЦПК України) права. Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в Київському районі міста Одеси та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (а. с. 5 - 8). За документами пенсійної справи ОСОБА_4 призначена пенсія за віком з 15 грудня 2009 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При відпрацюванні заяви про призначення пенсії, а саме при розрахунку середньомісячного заробітку за 2008 рік, співробітником УПФУ в Київському районі міста Одесипомилково було заведено у відповідну формулу суму в розмірі - 25 000 грн., замість суми в розмірі - 2 500 грн..

На виконання наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31 серпня 2015 року №98 «Про проведення перевірки за результатами співставлення даних в автоматизованих системах» та наказу Управління від 01 вересня 2015 року №185 в УПФУ в Київському районі міста Одеси було проведено відповідну перевірку, в результаті якої було виявлено вищезазначену переплату пенсії відповідачу у період з 09 жовтня 2009 року до 31 грудня 2015 року (а. с. 8 - 11).

За результатами перевірки УПФУ в Київському районі м. Одеса 25 грудня 2015 року прийнято рішення про утримання з ОСОБА_4 надміру сплачених сум пенсії № 680 у розмірі - 26 059,60 грн. (а. с. 12).

Між сторонами склалисяправовідносини з приводу набуття майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі - Порядок).

Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, сума безпідставно набутої пенсії підлягає поверненню у випадках: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року №6-151цс13року та від 02 липня 2014 року № 6-91цс14. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ст. 360-7 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність доказів зловживань з боку відповідачки, як пенсіонера, які відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. Переплата по пенсії сталася через неуважність працівників УПФУ в Київському районі міста Одеса, що жодним чином не може розцінюватись як рахункова помилка.

Доводи апелянта про те, що помилкове заведення суми - 25 000,00 грн. замість суми - 2 500,0 грн. при визначенні заробітної плати відповідачки у грудні 2008 р. є рахунковою помилкою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони суперечать встановленим по справі обставинам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі, правонаступника управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова