Провадження № 22-ц/783/2708/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника ПАТ "Укрсоцбанк" ОСОБА_3, представника ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_9 про визнання зміни сторін в договорі,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_5 оскаржив позивач ОСОБА_4. Стверджує, що ОСОБА_6 укладаючи 12 травня 2008 року договір поруки №602/25-225 не мала повноважень від юридичної особи, в тому числі і від АКБ "Укрсоцбанк". Звертає увагу, що Львівська обласна філія "Укрсоцбанку" не була станом на 12 травня 2008 року юридичною особою. Також стверджує, що всі докази вказані у позовній заяві були підтвердженими в судових засіданнях. В апеляційній скарзі просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати, змінивши правовідношення, що є в договорі поруки №602/25-225 від 12.05.2008 року, сторона 1: ОСОБА_6, сторона 2 ОСОБА_9, сторона 3 ОСОБА_4, а також визнати, змінивши правовідношення, що в додатковій угоді про внесення змін до договору поруки №602/25-225 від 12.05.2009 року сторонами є: сторона 1 ОСОБА_6, сторона 2 ОСОБА_9, сторона 3 ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 12.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі начальника Шевченківського відділення Львівської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" ОСОБА_6, яка діяла на підставі статуту АКБ "Укрсоцбанк" та довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29.12.2007 року за реєстровим № 4899, та ОСОБА_9 позичальником, ОСОБА_4- поручителем, укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7

11.08.2009 року між АКБ СР "Укрсоцбанк", в особі начальника Шевченківського відділення Львівської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 18.12.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстрованої в реєстрі за № 5471, та ОСОБА_9 позичальником, ОСОБА_4 - поручителем укладено додатковий договір до договору поруки від 12.05.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_6 під час укладення договорів, які є предметом спору в даній справі, не діяла від власного імені, а діяла від імені банку, мала повноваження на вчинення цих дій.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законами або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно ст.237 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Також встановлено, що питання повноважень ОСОБА_6 укладати від імені банку договори з позичальником ОСОБА_9 вже було предметом розгляду в судових інстанціях, за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.05.2014 року та Ухвалою Львівського апеляційного суду м.Львова від 28 листопада 2014 року встановлено, що ОСОБА_6 згідно до наказу № 63-П від 06.03.2007 року про переведення з 12.03.2007 року на посаду начальника Шевченківського відділення Львівської обласної філії Укрсоцбанку, довіреності від 29.12.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 4899, та довіреності від 18.12.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 5471, мала право представляти інтереси банку, в тому числі укладати договори, а також додаткові угоди (договори про внесення змін та/або доповнень) до них та договори (угоди) про їх розірвання, пов'язані із забезпеченням виконання зобов'язань за договорами.

Доводи позовної та апеляційної скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 не дають підстав вважати, що ОСОБА_6 під час укладення договорів які є предметом спору в даній справі, не діяла від імені банку і немала повноважень на такі дії, а діяла від свого імені.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2