Справа № 308/4539/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 грудня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді -Бенца К.К.,

при секретарі Вереш А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку №25 по вул. Добрянського, що в м. Ужгород. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі договору купівлі продажу від 04.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за №712 є власником будинку № 25 по вул. Добрянського, що в м. Ужгороді. Позивач вказує, що згідно з даними витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.05.2017 року № 86412622 власником будинку № 25 по вул. Добрянського, що в м. Ужгороді є він - ОСОБА_1 Після придбання даного будинку, позивачу стало відомо з будинкової книги про те, що у вказаному будинку також зареєстровані інші особи, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які не були зняті з реєстраційного обліку колишнім власником і які з 2008 року за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживають, що стверджується довідкою ТОВ Підзамок , не здійснюють оплату комунальних послуг.

З посиланням на викладене, а також на те, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в даному будинку не проживають, але залишаються зареєстрованими за вказаною адресою, що змушує його нести додаткові витрати по оплаті житлово комунальних послуг, дана обставина перешкоджає йому в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а також з посиланням на норми ст.41 Конституції України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 405 ЦК України просить суд винести рішення яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою м. Ужгород, вул. Добрянського, №25.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надіслав на адресу суду заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

В судове засідання представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання не зяв ився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв.

Розгляд справи проведено за відсутності сторін , які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що житловий будинок №25 по вул. Добрянського, що в м. Ужгород належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за №712 .

Згідно з даними витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.05.2017 року № 86412622 власником житлового будинку №25 по вул. Добрянського, що в м. Ужгород , є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу виданого 04.05.2017 року , копія приєднана до матеріалів справи.

Відповідно до будинкової книги у будинку №25 по вул. Добрянського, що в м. Ужгород зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Згідно довідки , виданої ТзОВ фірма «Підзамок» №585 від 11.05.2017 року, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в будинку №25 по вул. Добрянського, що в м. Ужгород, зареєстровані, але з 2008 року фактично не проживають.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, знята з реєстраційного обліку 11.07.2006 року як померла з адреси: м. Ужгород, вул. Добрянського, 25.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області відповідач ОСОБА_4 ( попереднє прізвище ОСОБА_4В.) ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 11.03.2016 року за адресою: с. В. Лази, вул. Жовтнева , 51.

Відповідно до довідки Ужгородської міської ради від 23.08.2017 року відповідач ОСОБА_2

зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо права користування жилим приміщенням, яке на праві власності належить позивачеві.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В чинному законодавстві закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено поруше-не право та з яких підстав.

Право члена сімї власника жилого будинку, який не є співвласником на користування цим будинком відповідно до ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Аналогічне положення закону передбачено і ст. 383 ЦК України.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім"ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім"ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із власником і ведуть з ним спільне господарство.

Як встановлено судом, відповідачі по справі не є членами сімї власника будинку і не перебувають з власником будинку у сімейних відносинах.

Суду не представлено доказів, що підтверджують право власності відповідачів на частку в домоволодінні, чи право відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2 на збереження права на житло при їх відсутності за місцем проживання.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членамийого сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідно-сини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власностівласником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи те що позивач є власником будинку №25 по вул. Добрянського, що в м. Ужгород, реєстрація відповідача ОСОБА_2 порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю та беручи до уваги факт тривалого не проживання відповідача у вказаному будинку суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : м. Ужгород, вул. Добрянського, 25 є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх вимог.

Що стосується позовної вимоги про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою : м. Ужгород, вул. Добрянського, 25 , суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, знята з реєстраційного обліку 11.07.2006 року як померла з адреси: м. Ужгород, вул. Добрянського, 25, а відповідач ОСОБА_4 ( попереднє прізвище ОСОБА_4В.) ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 11.03.2016 року за адресою: с. В. Лази, вул. Жовтнева , 51, а відтак у суда відсутні правові підстави для визнання осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою : м. Ужгород, вул. Добрянського, 25 .

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.41 Конституції України, та ст.ст. 317, 319 , 321, 383, 391,405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України , суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку за адресою м. Ужгород, вул. Добрянського, 25.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплаченого ним суми судового збору в розмірі 640,00 грн.(шістсот сорок гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6