АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій також просив накласти арешт на рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється судом без повідомлення осіб, що беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи ту обставину, що позивачем не вказано, на яке саме майно слід накласти арешт, та чи належить вказане майно відповідачу на праві власності, за відсутності будь-якого обґрунтування існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.151, 153, 304 ЦПК України колегія суддів

ухвалила :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №761/3086/17

Апеляційне провадження: № 22-ц/796/10232/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.