Справа № 383/770/16-ц ЗАОЧНЕ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

при секретарі - Одінцовій Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Бобртинецької районної державної адміністрації Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментах, обґрунтовуючи їх тим, що з відповідачем ОСОБА_3 з грудня 2003 року по січень 2009 року вона проживала однією сім»єю від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що з січня 2009 року відповідач припинив піклуватися про дочку та утримувати її, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2011 року з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 стягнуто аліменти, щомісячно в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з вересня 2010 року та до виповнення повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_1, але починаючи з 01.06.2014 року та по 30.11.2015 року виникла заборгованість відповідача по аліментах. Враховуючи вищевикладене позивачка змушена була звернутися до суду з питанням позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментах.

Позивачка в судове засідання не з»явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином від неї до суду надійшла заява в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, на виконання судового доручення Бобринецького районного суду Кіровоградської області, 23.11.2016 року надав пояснення судді Есентукського місцевого суду Ставропольського краю щодо предмету та змісту позовних вимог, де в судовому засіданні позов не визнав, не заперечив проти розгляду справи за його відсутності та пояснив, що аліменти на дитину сплачував регулярно та має заборгованість по аліментах лише за 2, 3 місяці саме за той період коли не працював та не мав можливості сплачувати аліменти. Зазначив, що у вихованні дитини участі не приймає так як проживає у Росії, свою дочку ОСОБА_4 в останнє бачив сім років тому, але в кінці 2016 року переписувався з останньою за допомогою інтернет зв»язку. Вказав також, що окрім аліментів іншої матеріальної допомоги дочкі ОСОБА_4 не надає, вказав, що офіційно працевлаштований та працює водієм в ПП «Братов», заробітна плата становить 10000 рублів на місяць, крім того пояснив, що окрім сплати аліментів на дочку ОСОБА_4 також сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення.

Від відповідача до суду не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд, ухвалює у справі заочне рішення.

Представник третьої особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Бобринецької міської ради Кіровоградської області, в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей Бобринецької міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечила.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з грудня 2003 року по січень 2009 року проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, повторно видане 08.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького району Кіровоградської області (а.с. 15).

З довідки з місця проживання, про склад сім'ї і прописку №3200 від 26.08.2016 року, виданої Бобринецькою міською радою Кіровоградської області, встановлено, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 кіровоградської області та знаходиться на її утриманні (а.с. 19).

З листа - повідомлення начальника Есентукської міської ради судових виконавців Управління федеральної служби судових виконавців у Ставропольському краю № 26042/15/327958, встановлено що виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 порушено 03.09.2011 року та з вказаного часу ними проводяться всі можливі заходи щодо належного виконання вказаного вище виконавчого провадження (а.с. 18).

Разом з тим, суд приймає до уваги, що між відповідачем та дитиною на час вирішення спору відсутній емоційно-психологічний контакт який повинен бути між батьком та дитиною, крім цього, відповідач свідомо самоусунувся від виховання та виконання батьківських обов'язків, не бажає виховувати та належно утримувати свою дитину, не вживав жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини(1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Як передбачено ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що і було доведено позивачкою в позовній заяві та доданими до неї матеріалами, що відповідач не займається вихованням і утриманням дитини.

Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З наданих відповідачем пояснень та з матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом останніх семи років не проявляє до дочки ОСОБА_4, батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та навчанням дитини не займається та матеріально не підтримує, а тому суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлена батьківських прав відносно своєї дитини ОСОБА_4

Така поведінка відповідача є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до нього, як позбавлення батьківських прав, а тому слід позов позивачки в частині позбавлення батьківських прав відповідача задовольнити, крім того задоволенню підлягають також позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментах, виходячи з наступного.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.05.2011 року, з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти, щомісячно в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення повноліття останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнення розпочато з 08.09.2010 року (а.с. 16-17).

Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

З листа - повідомлення начальника Есентукської міської ради судових виконавців Управління федеральної служби судових виконавців у Ставропольському краю № 26042/15/327958, встановлено що періодично виникають заборгованості, щодо сплати відповідачем аліментів на утримання ОСОБА_4 (а.с. 18).

Відповідно до частини 2 статті 166, частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Статтями 194,195 СК України передбачено - аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Крім цього, відповідач доказів перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи не надав суду. Окрім цього, не надав доказів, що між сторонами як батьками є узгодженість способу матеріального утримання дитини ОСОБА_4 у позасудовому порядку.

Довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам начальника Есентукської міської ради судових виконавців Управління федеральної служби судових виконавців у Ставропольському краю № 26042/15/327958, встановлено що починаючи з 01.06.2014 року по 30.11.2015 року розмір заборгованості відповідача по аліментах становить 113122 рубля 25 коп., що станом на 26.08.2016 року складає 44806 грн. 50 коп. - довідка № 29 від 26.08.2016 року Бобринецького ТВБВ № 10010/093 ПАТ «Ощадбанк України» (а.с. 20).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховування, утримання та піклування стосовно своєї малолітньої доньки ОСОБА_4, а тому у суду є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки та стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по аліментам у розмірі 44806 грн. 50 коп., що станом на 26.08.2016 року еквівалентно 113122 руб 25 коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесений позивачкою та документально підтверджений судовий збір, а також судовий збір на користь держави, за позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментах.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-225, 367 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 150, 155, 157, 164, 166, 182, 194, 195 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Павлоград Казахської ССР, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 передавши дитину під опікування ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м. Павлоград Казахської ССР, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, заборгованість по аліментах на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.06.2014 року по 30.11.2015 року в розмірі 44806 грн. 50 коп. (сорок чотири тисячі вісімсот шість грн. п»ятдесят коп.), що станом на 26.08.2016 року еквівалентно 113122 рублям 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м. Павлоград Казахської ССР, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір на користь ОСОБА_1, в сумі 551,20 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за заявою відповідача, поданною протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя І.М.Адаменко