Ухвала

іменем україни

28 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, Державного підприємства «Сетам», треті особи: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Мегабанк», про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсними та скасування протоколу проведення прилюдних торгів і акта державного виконавця про реалізацію арештованого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі - ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні) ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа № 2-2260/10, виданого 15 липня 2010 року Суворовським районним судом м. Херсона, відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») заборгованості в сумі 554 075 грн 99 коп. Під час проведення виконавчих дій було здійснено оцінку його майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 09 листопада 2016 року позивач отримав листа від ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні із повідомленням про проведені електронні торги з реалізації належної йому квартири, із долученим актом державного виконавця про проведені електронні торги. Позивач вважає, що зазначені електронні торги проведено з порушенням нормативно-правових актів, які регламентують цей спосіб реалізації арештованого майна, а саме: державний виконавець при поданні заявки не вказав про наявність судового спору щодо визначення ринкової вартості арештованої квартири, що є істотною умовою при здійсненні купівлі-продажу. Крім того, організатором електронних торгів - Державним підприємством «Сетам» (далі - ДП «Сетам») порушено порядок проведення електронних торгів, а саме: торги проводилися протягом трьох днів із 19 жовтня 2016 року по 21 жовтня 2016 року, що суперечить вимогам наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5; ні організатором, ні виконавчою службою не було доведено до відома позивача про внесення до системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію, що позбавило останнього звернутися до суду із заявою про зупинення за рішенням суду реалізації арештованого майна.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати прилюдні торги, проведені з 19 по 21 жовтня 2016 року щодо реалізації квартири АДРЕСА_1, недійсними; визнати недійсним та скасувати протокол проведення прилюдних торгів № 206308 щодо реалізації вказаної квартири; визнати недійсними та скасувати акт від 07 листопада 2016 року державного виконавця про проведені електронні торги з реалізації квартири; скасувати свідоцтво про право власності на квартиру, що видане на ім'я ОСОБА_5

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 23 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивач не довів у суді наявність порушень, що б могли вплинути на результати торгів, а тому відсутні підстави для визнання їх недійсними, а також скасування протоколу проведення прилюдних торгів і акта державного виконавця про реалізацію арештованого майна.

На підставі наявних у справі доказів суд правильно вважав, що права позивача не порушені, оскільки не встановлено порушень порядку і процедури проведення торгів, які вплинули на їх результати, а також внаслідок яких порушені права боржника.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що прилюдні торги проведено із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» і Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5.

При цьому суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов правильного висновку, що регулювання правовідносин із реалізації арештованого майна здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), оскільки у п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зазначено, що майно, передане на реалізацію до набрання чинності цим Законом, продовжує реалізовуватися у порядку (у тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом; якщо оцінка (уцінка) арештованого майна не проведена до набрання чинності цим Законом, вона проводиться в порядку, визначеному цим Законом.

Також суд правильно вважав, що спеціальним нормативно-правовим актом, який регулював порядок проведення електронних торгів та підлягав застосуванню на момент проведення оспорюваних у цій справі електронних торгів із реалізації арештованого нерухомого майна, був Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5 (далі - Порядок).

Розглядаючи зазначений позов, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 57-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-215 ЦПК України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, на спростування доводів апеляційної скарги представника позивача про те, що місцевий суд безпідставно застосував вищевказаний Порядок, оскільки він втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна», апеляційний суд правильно зазначив, що згідно з п. 6 зазначеного наказу він набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, тобто з 05 жовтня 2016 року, а оскільки майно було передано на реалізацію до набрання чинності цим законом, то прилюдні торги повинні були проводитися за Порядком, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року.

Стосовно посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем на порушення вимог закону направлено заявку на реалізацію арештованого майна за оцінкою, яка на той час оскаржувалася у судовому порядку і рішення з цього спору до цього часу судом не ухвалено, апеляційний суд правильно зазначив наступне.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про оцінку майна і майнових прав» спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Частиною 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV визначено порядок оскарження результатів оцінки, зокрема у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту оцінки майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Так, апеляційний суд виходив із того, що позивач не був згоден із результатами визначення вартості нерухомого майна, яка склала 220 415 грн, а тому подав заперечення з приводу цього, на підставі чого відбулося рецензування звіту оцінки майна, за результатами якого звіт про оцінку майна в цілому відповідав вимогам нормативно-правових актів по оцінці майна і може використовуватись для цілей, передбачених у звіті.

Також суд належно оцінив те, що згідно з поясненнями представника позивача, останній не повідомляв організатора торгів про те, що ним оскаржується в суді оцінка майна, оскільки він вважав, що це був обов'язок суду.

Доводи апеляційної скарги з приводу обізнаності державного виконавця відносно поданої ним скарги, яка стосувалася оцінки арештованого майна, апеляційний суд правильно вважав безпідставними, зазначивши, що вони не доводять порушення порядку реалізації арештованого майна. При цьому суд правильно вважав, що статтями 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV не передбачено зупинення виконавчого провадження у разі прийняття судом до розгляду скарги на дії державного виконавця.

Судом установлено, що за протоколом № 206308 проведення електронних торгів, торги відбулися. Дата та час початку торгів - 19 жовтня 2016 року о 09-00 год.; дата і час завершення торгів - 21 жовтня 2016 року о 22-32 год.; реєстраційний номер лота - 174264; найменування майна: однокімнатна квартира загальною площею 37,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1; стартова ціна - 220 415,00 грн; ціна продажу - 304 172 грн 70 коп.; сума сплаченого гарантійного внеску - 11 020 грн 75 коп.

Відповідно до п. 2 розділу V Порядку електронні торги у формі аукціону розпочинаються о 09.00 год. дня, визначеного в інформаційному повідомленні, та закінчуються на третій календарний день о 22.00 год.

За таких обставин апеляційний суд правильно вважав безпідставним непогодження заявника із тривалістю проведення торгів.

Також апеляційний суд обґрунтовано вважав безпідставним посилання заявника на неналежне повідомлення його про проведення електронних торгів, зазначивши, що п. 3 розділу VII Порядку передбачено, що такий обов'язок покладається на організатора торгів тільки у тому випадку, якщо на реалізацію виставлено майно, яке є предметом іпотеки, а згідно зі змістом сформованої державним виконавцем заявки щодо реалізації арештованого майна до ДП «Сетам», арештована вищевказана квартира не є іпотечним майном.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судами не було зупинено провадження у цій справі до розгляду іншої справи за його скаргою на дії державного виконавця є безпідставним та не впливає на правильність висновків судів по суті вирішеного спору за встановлених судами обставин справи.

Доводи касаційної скарги позивача щодо оцінки арештованого майна були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував, зазначивши, що вони не доводять порушення порядку реалізації арештованого майна, крім того, статтями 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV не передбачено зупинення виконавчого провадження у разі прийняття судом до розгляду скарги на дії державного виконавця.

Те саме стосується доводів касаційної скарги стосовно обізнаності державного виконавця відносно поданої позивачем скарги, яка стосувалася оцінки арештованого майна.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що порушено процедуру проведення електронних торгів були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій по суті заявлених позовних вимог, та на підставі наявних у справі доказів суди дійшли обґрунтованого висновку, що права позивача не порушені, оскільки не встановлено порушень порядку і процедури проведення торгів, які вплинули на їх результати, а також внаслідок яких порушені права боржника.

Таким чином, доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи, змістом оскаржуваних судових рішень, які містять обґрунтування, мотиви і висновки по суті заявлених позовних вимог та по суті вирішеного спору. Підстав вважати помилковими висновки судів по суті вирішеного спору колегія суддів не вбачає.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко