АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1746/17 Справа № 180/1094/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_2, треті особи - Кіровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, мотивуючи тим, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200.000 грн., з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 2.550 грн. моральної шкоди.

Зазначали, що постановою старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 07 травня 2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 200.000 грн. та надано строк для добровільного виконання виконавчого листа до 13 травня 2014 року.

Вказували, що 13 травня 2014 року на виконання рішення суду та у встановлений державним виконавцем строк, ДП «Придніпровська залізниця» здійснило сплату боргу у розмірі 200.000 грн., із яких: 166.243 грн.60 коп. перераховано на платіжну картку ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням №1350 від 13 травня 2014 року, та 33.756 грн.40 коп. залізницею перераховано прибутковий податок із суми моральної шкоди на розрахунковий рахунок відповідної податкової інспекції за місцем проживання відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №1351 від 13 травня 2014 року.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року було роз'яснено рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року та зазначено, що вказана сума моральної шкоди стягнута без утримання податку й інших обовязкових платежів та що справлення та сплата податку з громадян є обовязком боржника та стягувача, тому вирішення питання про утримання податку потрібно вирішувати на підставі вимог чинного законодавства, а залізниця виступила податковим агентом, на якого відповідно до вищезазначених положень податкового законодавства покладено обовязок перерахування сум податку на доходи фізичних осіб, від імені та за рахунок ОСОБА_2 з доходу, отриманого нею у вигляді моральної шкоди.

Посилаючись на те, що залізниця у справі за позовом ОСОБА_2 перерахувала на рахунок ВДВС 33.756 грн. 40 коп., а саме 11 листопада 2014 року на рахунок ОСОБА_2 перераховано 30.687 грн.64 коп. та на рахунок УК у Кіровському районі м.Дніпропетровська перераховано 3.068 грн.76 коп. виконавчого збору (а.с.40), просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на їх користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 33.756 грн.40 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Українська залізниця» безпідставно набуті кошти у розмірі 30.687 грн. 64 коп. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування заочного рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги користь ПАТ «Українська залізниця» залишити без задоволення у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає у повному обсязі.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут та 21 жовтня 2015 року проведено державну реєстрацію ПАТ «Укрзалізниця».

Частиною 6 ст.32 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» передбачено, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Згідно ч.2 ст.108 ЦК України у разі перетворення до юридичної особи переходять усе майно, усі права та обовязки попередньої юридичної особи.

Перехід всіх прав та обовязків ДП «Придніпровська залізниця» до ПАТ «Укрзалізиця» підтверджується також передавальним актом від 03 серпня 2015 року та заключним передавальним актом від 01 грудня 2015 року.

Також, відповідно до Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця» від 16 листопада 2015 року (протокол №5) відокремленим підрозділом товариства є регіональна філія «Придніпровська залізниця», до якої в процесі реорганізації перейшли всі майнові права та обовязки державного підприємства «Придніпровська залізниця».

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 01 квітня 2014 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_3, АТ «СГ «ТАС» про стягнення моральної шкоди стягнуто солідарно з ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200.000 грн., з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 2.550 грн. моральної шкоди.

Постановою старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 07 травня 2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі вказаного вище рішення та надано строк для добровільного виконання виконавчого листа до 13 травня 2014 року.

13 травня 2014 року на виконання рішення суду та у встановлений державним виконавцем строк, ДП «Придніпровська залізниця» здійснило сплату боргу у розмірі 200.000 грн., із яких: 166.243 грн.60 коп. перераховано на платіжну картку ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням №1350 від 13 травня 2014 року (а.с.10), та 33.756 грн.40 коп. залізницею було перераховано прибутковий податок із суми моральної шкоди на розрахунковий рахунок відповідної податкової інспекції за місцем проживання відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №1351 від 13 травня 2014 року (а.с.10).

Після винесення державним виконавцем постанови від 13 травня 2014 року про зупинення виконавчого провадження, залізниця звернулась до суду за розясненням рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року з питань порядку оподаткування суми моральної шкодив розмірі 200.000 грн., яка в рішенні суду зазначена без урахування утримання податку та інших обовязкових платежів.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року по справі №180/85/14-ц надано розяснення рішення та вказано, що вказана сума стягнута без утримання податку й інших обовязкових платежів та що справлення та сплата податку з громадян є обовязком боржника та стягувача, тому вирішення питання про утримання податку потрібно вирішувати на підставі вимог чинного законодавства (а.с.4-5).

05 листопада 2014 року державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову ВП №43174198 про поновлення виконавчого провадження та 06 листопада 2016 року постанову про стягнення виконавчого збору, в якій в подальшому 14 листопада 2014 року було виправлено допущену описку, стягнуто з боржника (залізниці) виконавчий збір у розмірі 3.375 грн.64 коп., у звязку з тим, що залізницею у наданий строк для добровільного виконання виконавчий лист не виконаний.

06 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна залізниці та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення у розмірі 883.401 грн.33 коп. (зведене ВП по всім аналогічним справам) та винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 865 грн.75 коп. по ВП №42630210.

У звязку з тим, що у Кіровському ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебували й інші виконавчі документи щодо стягнення з одного боржника, державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було винесено постанову від 06 листопада 2014 року про приєднання виконавчого провадження №43174198 до зведеного виконавчого провадження №45370429 (а.с.7).

Постановою ВДВС у ВП №43174198 від 06 листопада 2014 року з ДП «Придніпровська залізниця» стягнено виконавчий збір у розмірі 3.375 грн.64 коп. (а.с.8).

З платіжного доручення №15723 від 06 листопада 2014 року вбачається, що залізниця перерахувала на рахунок ВДВС виконавчі стягнення у розмірі 1.162.841 грн.89 коп. (а.с.9) та надано розшифровку вказаних коштів (а.с.12-13), з яких вбачається сплата стягнення у справі за позовом ОСОБА_2 у розмірі 33.756 грн.40 коп. Розпорядженням ВДВС №43174198 (В-15) від 11 листопада 2014 року на рахунок ОСОБА_2 перераховано 30.687 грн.64 коп. та на рахунок УК у Кіровському районі м.Дніпропетровська перераховано 3.068 грн.76 коп. виконавчого збору (а.с.40).

Крім іншого, ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року визнано дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору протиправними, дану постанову скасовано та визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження 10 червня 2014 року (а.с.14-18).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що наявні підстави для застосування ст.1212 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст.ст.57-60,131-132,137,177,179,185,194,212-215,303,315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Для виникнення зобовязання з безпідставного збагачення необхідна наявність таких умов: збільшення або зберігання майна однією стороною з одночасним зменшенням його в іншої сторони та відсутність правової підстави для набуття або зберігання майна.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню: 1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2)інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 грошових коштів, які є виплатою в рамках відшкодування шкоди та надані фізичній особі як засіб до існування, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до ст.1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Отже, суд першої інстанції не застосувавши до спірних правовідносин положення ст.1215 ЦК України, дійшов помилкового висновку про те, що вказані грошові кошти підлягають поверненню з підстав, передбачених ст.1212 ЦК України.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України з ПАТ «Українська залізниця» необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1.515 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_2, треті особи Кіровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1.515 грн.80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_5