11 вересня 2017 року
Справа № 489/762/17
Номер провадження 2-з/489/32/17
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Тихонової Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2012 р. на її майно нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по пр. Миру, 4/11 в м. Миколаєві на користь ПАТ «Енергобанк» звернуто стягнення шляхом реалізації їх з прилюдних торгів. На теперішній час виконавчий лист виданий на підставі зазначеного рішення суду перебуває на виконанні в Інгульському ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області. Однак ПАТ «Енергобанк» відступило своє право вимоги новому кредитору ТОВ «ФК «Єврокредит», яке в свою чергу відступило прав вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про відступлення права вимоги від 24.11.2016 р. Однак на переконання позивачки останній Договір є недійсним, оскільки відчуження предмета іпотеки можливо лише за наявності згоди іпотекодержателя (Банку).

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки №1610 та №1612 від 08.07.2008 р., що був укладений 24.11.2016 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Єврокредит».

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказував на те, що на теперішній час до нього як до нового кредитора на підставі договорів про відступлення права вимоги від 24.11.2016 р., перейшло право вимоги за кредитним договором від 08.07.2008 р., укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3, та іпотечними договорами №1610 та №1612, які забезпечують виконання ОСОБА_4 кредитних зобовязань. Оскільки боржником до теперішнього часу не виконані зобовязання з погашення кредитної заборгованості перед Банком, яка наразі складає 10 679 272 грн. 54 коп., позивач вважає, що в рахунок виниклої заборгованості необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення, які належать ОСОБА_2

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №25 від 08.07.2008 р., укладеного між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4, в сумі 10 679 272 грн. 54 коп., з яких основна заборгованість за кредитом складає 4 374 459 грн. 76 коп., відсотки за користування кредитом 6 304 812 грн. 78 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м., розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по пр. Миру, 4/11 у місті Миколаєві та належать ОСОБА_2 шляхом їх реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час стягувач ОСОБА_1 звернувся до Інгульського відділу ДВС з заявою про повернення виконавчого документу №2/1416/3004/2012 виданого 22.02.2013 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва, на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Разом з тим, під час розгляду справи представником ОСОБА_1 з метою запобігання порушення прав відповідача та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду заявлено вимоги про забезпечення позову, відповідно до яких він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 до вирішення цивільної справи по суті, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по пр. Миру, 4/11 в м. Миколаєві.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Накладення арешту на майно відповідача (боржника) є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Представником ОСОБА_1 заявлено вимоги про накладення арешту на спірне майно - з метою упередження його подальшого відчуження та неможливості виконання в майбутньому рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по пр. Миру, 4/11 в м. Миколаєві, що належать ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Арешт накладено 11.09.2017 р.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Н.С. Тихонова