Справа № 495/2390/17
05 вересня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали цивільної справи за уточненою позовною заявою виконавчого комітету Краснокосянської сільської ради до ОСОБА_1, зацікавлені особи служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Виконавчий комітет Краснокосянської сільської ради звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1, зацікавлені особи служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів.
В судове засідання представник позивача не зявилась, але надала заяву згідно якої уточнені позовні вимоги підтримує, просила задовольнити, справу розглянути в її відсутність, судове засідання провести без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
В судове засідання представник служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації не зявився, але надала заяву згідно якої не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог, просила справу розглянути в її відсутність, судове засідання провести без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
В судове засідання представник центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації не зявився, але надала заяву згідно якої не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог, просила справу розглянути в її відсутність, судове засідання провести без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідно до статті 74 ЦПК України судові виклики здійснюються на основі судових повісток та судових повідомлень.
Згідно ч.4 ст.74 УПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.
В судове засідання відповідачка не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.
Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.
Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.
Судом встановлено.
Відповідачка ОСОБА_1 є матірю неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №223881 від 05.05.2010 року.
Згідно розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 14.06.2010 року №479/А-2010 неповнолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 була влаштована до будинку дитини на повне державне забезпечення відповідно до «Акт про дитину, покинуту в пологовому будинку» від 04.05.2010 року.
В звязку з досягненням граничного віку дитину згідно доручення тимчасового виконуючого обовязки голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_3 від 22.08.2016 року №Д/01-5 було переведено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, де вона знаходиться на теперішній час та перебуває на повному державному забезпеченні.
За час перебування малолітньої дитини в дитячих закладах мати дитини відповідачка по справі ОСОБА_4 жодного разу не відвідала дитину, не повідомила про поважність причини своєї неявки, не вжила ніяких дій щодо повернення дитини в сімю.
Відповідачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та проживала до 2014 року разом з мамою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сестрою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: вул.Сонячна 2, с.Красна Коса, Білгород-Дністровський район, Одеська область у найманому житловому будинку. Власного житла у неї немає. За місцем проживання зарекомендувала себе з негативного боку: постійного місця роботи не має, час від часу бродяжить, житлово-побутові умови та матеріальний стан сімї незадовільні, сімя знаходиться на обліку в сільській раді як така, що опинилась в складних життєвих умовах.
З 2014 року відповідачка ОСОБА_4 в селі ОСОБА_7 не проживає і про своє місце перебування не повідомляє.
Термін перебування дитини ОСОБА_8 у Білгород- Дністровському дитячому будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку на теперішній час закінчився. За час перебування малолітньої дитини в закладі мати не провідувала дитину, утриманням та вихованням не займається, станом здоровя та розвитком дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкувати та бачитись з дитиною, участі у житті дитини не приймає, належні умови для виховання та розвитку дитини в сімї не створені і бажання забрати дитину в сімю не виявляє, з самого народження відмовилась від дитини.
Обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 Сімейного Кодексу України.
Згідно ст.164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, є основою для позбавлення його судом батьківських прав.
З аналізу норм сімейного законодавства слід зробити висновок, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для самої дитини (ст.166 СК України).
В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.
Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідачка не мала бажання зявитись у судове засідання для надання пояснень та заперечень проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.
Відповідно до висновку виконавчого комітету Краснокосянської сільської ради від 28.03.2017 року №94 доцільно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце мешкання: провул.Степовий 13, с.Красна Коса, Білгород-Дністровський район, Одеської області позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи характер поведінки відповідачки, її відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, суд застосовує крайню міру, позбавивши ОСОБА_1 батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси та права неповнолітньої дитини.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обовязку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобовязаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.
Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 180, 181 СК України, ст.ст.10, 11, 57-61, 158, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Уточнену позовну заяву виконавчого комітету Краснокосянської сільської ради до ОСОБА_1, зацікавлені особи служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце мешкання: провул.Степовий 13, с.Красна Коса, Білгород-Дністровський район, Одеської області відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце мешкання: провул.Степовий 13, с.Красна Коса, Білгород-Дністровський район, Одеської області аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 30.03.2017 року.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце мешкання: провул.Степовий 13, с.Красна Коса, Білгород-Дністровський район, Одеської області на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн..
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя