У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_4, про розірвання кредитного договору за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 27 червня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір у вигляді кредитної лінії в сумі 143 тис. доларів США зі сплатою 14,4 % річних строком на 84 місяці до 20 червня 2014 року. Згідно з додатковою угодою №1 до вказаного кредитного договору 27 серпня 2007 року ОСОБА_3 отримала транш у розмірі 143 тис. доларів США терміном до 20 червня 2014 року. Для забезпечення виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, 27 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Позичальник, як і поручитель, взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за його користування належним чином не виконували, допустили заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 27 лютого 2013 року складала 125 211 доларів 23 центи США, що за офіційним курсом Національного Банку України становило 1 млн. 813 тис. грн 34 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 96 954 долари 49 центів США, заборгованість за процентами у розмірі 12 168 доларів 72 центи США, пеня в розмірі 11 502 долари 73 центи США та штраф за порушення умов договору в розмірі 4 585 доларів 29 центів США.

У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути достроково солідарно з відповідачів на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені ним судові витрати.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов до ПАТ «КБ «Надра» та просила розірвати указаний кредитний договір з посиланням на скрутне матеріальне становище, так як девальвація гривні зробила неможливим для неї виконання зобов'язань за кредитним договором, що, на її думку, свідчить про істотну зміну обставин.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року, позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» суму заборгованості за договором кредитної лінії від 27 червня 2007 року у розмірі 113 708 доларів 50 центів США. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в силу ч. 2 ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку в цій частині не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні вимог ПАТ «КБ «Надра» щодо стягнення пені суди виходили з того, що пеня має обчислюватися та стягуватися лише в національній валюті України.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 27 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір у вигляді кредитної лінії в сумі до 143 тис. доларів США зі сплатою 14,4 % річних строком на 84 місяці до 20 червня 2014 року. Згідно з додатковою угодою № 1 до вказаного кредитного договору 27 серпня 2007 року ОСОБА_3 отримала транш у розмірі 143 тис. доларів США терміном до 20 червня 2014 року.

Для забезпечення виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, 27 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Позичальник, як і поручитель, взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за його користування належним чином не виконували, допустили заборгованість.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 23 листопада 2007 року загальний розмір заборгованості відповідачів за невиконання умов договору станом на 27 лютого 2013 року складав 125 211 доларів 23 центи США, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 96 954 долари 49 центів США, заборгованість за процентами у розмірі 12 168 доларів 72 центи США, пеня в розмірі 11 502 долари 73 центи США та штраф за порушення умов договору в розмірі 4 585 доларів 29 центів США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93 передбачено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказану обставину, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Судом встановлено, що на підставі кредитного договору від 27 червня 2007 року ОСОБА_3 отримала кредит в іноземній валюті - доларах США.

Згідно з п. 3.4 вказаного кредитного договору за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, умовами договору про надання кредиту в іноземній валюті передбачено сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року № 6-211цс17, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України суди на вказані вимоги закону уваги не звернули та прийшли до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені за кредитним договром.

За таких обставин судові рішення в частині стягнення пені не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4про стягнення пені за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик