АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22-ц/790/4861/17 Доповідач: Сащенко І.С.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року КП «ХТМ» звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення , 3% річних та інфляційні витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. Оплата послуг вноситься власниками квартир, наймачами або орендарями щомісяця не пізніше 20 числа, що настає за розрахунком відповідно до показників засобів обліку чи нормативів споживання. За період з 01.04.2012 року по 30.04.2016 року відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 4004, 70 гривень, 3% річних у сумі 131,26 гривень та інфляційні витрати у розмірі 1047,30 гривень.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року позовні вимоги КП «ХТМ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2012 року по 30.04.2016 рік у розмірі 4004, 70 гривень, 3% річних у сумі 131,26 гривень та інфляційні витрати у розмірі 1047,30 гривень. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що він є учасником ліквідації ЧАЕС, тому на нього поширюється дія Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача заборгованість за отримані послуги суд першої інстанції виходив з вимог закону та наявності такої заборгованості.

З вказаним висновком судова колегія апеляційного суду погоджується, проте при винесенні рішення судом помилково було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає в квартирі АДРЕСА_1 і є споживачем послуг позивача, а саме послуг з централізованого опалення.

КП «ХТМ» як спеціалізоване підприємство є виконавцем робіт з надання послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання.

Відповідач користується послугами КП «Харківські теплові мережі», від послуги централізованого опалення, яку надає позивач у будинок, у якому розташована квартира відповідача, не відмовлявся. Засобів по квартирному обліку теплової енергії відповідач не встановлював.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Згідно п.33 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630 зі змінами та доповненнями, користувач зобовязаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги.

Сума, що підлягає стягненню обрахована судом на підставі розрахунку підприємства (а.с. 4 - 5 ) з урахуванням діючих тарифів, затверджених у встановленому законом порядку в межах позовної давності, починаючи з 01.04.2012 року і по 30.04.2016 року з урахуванням звернення із заявою про видачу судового наказу 23.04.2015 року.

Крім того, в розрахунку врахована пільга, передбачена Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( поз. «6» ).

Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, надання житлово-комунальних послуг та оплата таких є зобов'язальним правовідношенням, а в даному випадку - грошовим зобов'язанням з боку отримувачів послуг. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в разі невиконання якого по здійсненню оплати на таке поширюється ч.2 ст.625 ЦК України про цивільно-правову відповідальність за прострочення виконаного зобов'язання.

Посилання відповідача на те, що підприємство фактично не надає таких послуг, що на думку ОСОБА_1 виключає можливість проведення позивачем нарахування та покладення на нього обов'язку їх оплати, судовою колегією не приймаються.

Відповідач фактично отримує послуги з централізованого опалення, які надає позивач, але оплату їх не проводить.

Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за надані послуги.

Тобто, неукладення позивачем договору з відповідачем не звільняє останнього від оплати нарахованих платежів і не створює для виконавця послуг обов'язку припинення нарахування плати за ці послуги.

Між тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача судові витрати.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії ( а.с. 41 ) та відповідно до вимог чинного законодавства звільнений від сплати судових витрат. У зв'язку з цим рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» 1378 гривень сплаченого судового збору підлягає скасуванню.

В іншій частині судове рішення відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303,304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати, і в стягненні з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства « Харківські теплові мережі» судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1378 гривень відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді