Справа № 214/2307/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Хомініч С.В.,

за участю:

секретаря Соколовської Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди у звязку із ушкодження здоровя при виконанні трудових обовязків, -

ВСТАНОВИВ

18 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізорудком») 640000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 12.09.1988 по 26.06.2014 працював на підприємстві відповідача у підземних умовах, на різних посадах з важкими та небезпечними умовами праці на шахтах В/о «Кривбасруда» (правонаступник ПАТ «КЗРК»). Під час роботи багато років на його організм діяли наступні шкідливі фактори: Аерозоль фіброгенної дії; знижена температура та підвищена відносна вологість повітря; джерела охолоджувального мікроклімату - обводнювальні підземні гірничі виробітки з підвищеною вологістю повітря; шум широкосмуговий постійний тривалістю 80% зміни від технологічного обладнання, машин, механізмів, інструментів, що генерують шум гірничого шахтного устаткування; інфразвук, ультразвук, вібрація; Неіонізуюче випромінювання; важкість праці та напруженість трудового процесу. Внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 07.02.2017 первинно йому встановлена втрата працездатності в розмірі 25% втрати працездатності: 20% ХОЗЛ, 5% туговухість, наступний переогляд 01.01.2018. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час відчуває тремтіння рук, підвищення артеріального тиску, фізичний біль у грудях, загальну слабкість, обмеження рухів. Вказав, що його стан здоровя змушує його постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів. Покращення в стані здоров'я не відбувається, з кожним днем відчуває лише погіршення в стані здоров'я. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави.

Представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізорудком» позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вважають, що вина відповідача в заподіянні позивачеві моральної шкоди відсутня, більш докладно позицію відповідача викладено в запереченнях проти позову (а.с. 40-41).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог покладався на розсуд суду.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивач ОСОБА_1 працював з 12.09.1988 по 26.06.2014 на підприємстві відповідача на різних підземних роботах, ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (на теперішній час правонаступником є ПАТ «Кривбасзалізорудком» а.с.8-9).

Згідно Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №2/2-11-3/2576 від 24.04.ю2014 на позивача діяли шкідливі фактори: аерозоль фіброгенної дії; знижена температура та підвищена відносна вологість повітря; джерела охолоджувального мікроклімату - обводнювальні підземні гірничі виробітки з підвищеною вологістю повітря; шум широкосмуговий постійний тривалістю 80% зміни від технологічного обладнання, машин, механізмів, інструментів, що генерують шум гірничого шахтного устаткування; інфразвук, ультразвук, вібрація; неіонізуюче випромінювання; важкість праці та напруженість трудового процесу (а.с. 10-12).

Висновком МСЕК від 07.02.2017 йому первинно, встановлено 25 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: 5% тугоухість, 20% ХОЗЛ, наступний переогляд 01.01.2018 (а.с. 18).

За виявленим професійним захворюванням складено акт від 08.11.2016 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача. Відповідно до акту позивач виконував роботи в умовах впливу шкідливих факторів, які відносяться до 64 класу професійного ризику виробництва (а.с. 13). Відповідно до п.19 акту встановлено, що адміністрацією підприємства відповідача, порушено законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи відповідно до вимог нормативних актів, проте конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо (а.с. 13-17).

08.11.2016 позивачем отримане профзахворювання, за яке останньому призначена щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 2368 грн. 51 коп. (а.с. 19) та одноразова допомога в сумі 6800 грн. (а.с. 20).

Наявність у позивача професійного захворювання підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого пропатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 22.09.2016, протокол № 1241 (а.с. 23) та випискою-епікризом із медичної карти №3562 стаціонарного хворого за період з 14.09.2016 по 30.09.2016 (а.с .21-22).

Відповідно до Закону України «Про «Охорону Праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, винними в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач ПАТ «Кривбасзалізорудком», на якому позивач тривалий час працював в шкідливих умовах.

Позивач внаслідок професійного захворювання відчуває фізичні болі, має тремтіння пальців обох рук, що призводить до додаткових зусиль для застібання одягу та взуття, або під час застосування господарські інструментів вдома. Підвищення артеріального тиску та головний біль не дозволяє позивачу робити нахилу тулубу під час надівання та знімання взуття, або отримання водних процедур; що пригнічує позивача у його безпорадності та обмеження самообслуговування. Періодична біль у області серця додає позивачу загальну слабкість та страх смерті, що робить його часто не придатним та неспроможним до самообслуговування. Різке зниження слуху вимушує позивача відмовитись бути за кермом власного автомобіля, на якому він раніше любив кермувати. Через професійні хвороби позивач щорічно вимушений проходити амбулаторне стаціонарне лікування у лікувально - профілактичних закладах. Покращення в стані здоров'я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання.

При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань знаходить також в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороб. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо мікроклімату, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціювання Конвенції, що є частиною національного законодавства.

Відповідно до справи «Бурдов проти Росії» 07.05.2002 Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення, заявник зазнав певної моральної шкоди. Проте зазначена у вимозі конкретна сума є надмірною. Керуючись при визначенні суми компенсації, принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції, суд зменшив суму моральної шкоди.

Суд встановив, що позивач отримує від держави необхідні платежі по щомісячним страховим виплатам, тому приймаючи до уваги вказані обставини та практику Європейського суду, при визначенні суми компенсації слід керуватися принципом справедливості.

Отже, встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, наявність вини підприємства, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню вини відповідача, враховуючи, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 10000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Суд відхиляє заперечення відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, яка не підтверджена висновком медико-соціальної експертизи, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємством засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди.

Також судом відхиляються посилання відповідача, на те, що не визначено вину підприємства в завданні шкоди. З огляду на акт розслідування причин хронічного професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача.

Щодо можливості звернення безпосередньо до відповідача за позасудовим врегулюванням спору, то він не є обов'язковим і не може бути підставою для відмови в позові.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди у звязку із ушкодження здоровя при виконанні трудових обовязків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у звязку із ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст рішення складено 01.09.2017.