У Х В А Л А

іменем україни

13 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Вінницька міська рада, про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні майном за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником кімнати № 29 у гуртожитку по АДРЕСА_1. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є власниками сусідніх кімнат №№ 27, 28, 30 у цьому ж гуртожитку. Вони самовільно здійснили перепланування місць загального користування, переобладнавши їх під приміщення особистого користування шляхом зведення перегородок та встановлення дверей, у результаті чого вона позбавлена можливості вільно зайти до власної кімнати, користуватися туалетом, коморою та умивальником.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні місцями загального користування гуртожитку по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно переобладнаних (встановлених) перегородок у місцях загального користування, зокрема приміщеннях згідно плану №№ 30-5, 30-6, 30-1, 30-4 і демонтажу самочинно влаштованих дверних отворів між приміщеннями №№ 11, 14, 30-2, 30-3 та привести вказані приміщення у первісний стан (до даних станом на 10 травня 2002 року).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_8, ОСОБА_9 усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні ОСОБА_3 місцями загального користування гуртожитку по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно переобладнаних (встановлених) перестінків в місцях загального користування, а саме, в приміщеннях, де створені приміщення №№ 30-1, 30-6 та привести їх до стану, відображеному в даних технічної інвентаризації станом на 10 травня 2002 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод ОСОБА_3, шляхом знесення самочинного переобладнання (встановлених перестінків) в місцях загального користування гуртожитку, а саме: в приміщеннях згідно плану №№ 30-5, 30-4 та в частині позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод ОСОБА_3, шляхом знесення самочинного переобладнання (встановлених перестінків) в місцях загального користування гуртожитку, а саме, в приміщенні згідно з плану № 30-6 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволенні позову. Доповнено резолютивну частину рішення суду щодо зобов'язання відповідачів усунути перешкоди, до визначеного переліку, приміщення №№ 30-4 та 30-5. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні ОСОБА_3 місцями загального користування гуртожитку по АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно переобладнаного (встановлених) перестінків в місцях загального користування, а саме в приміщенні, де створене приміщення № 30-6, та привести його до стану, відображеному в даних технічної інвентаризації станом на 10 травня 2002 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Інші відповідачі судові рішення не оскаржили.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі самовільно переобладнали приміщення загального користування для власних потреб і таке перепланування проведене без дотримання вимог законодавства.

Частково скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що відповідачі без відповідних дозволів та погодження з іншими співвласниками кімнат та власником гуртожитку переобладнали приміщення загального користування для власних потреб, що порушує права інших власників кімнат у гуртожитку.

Такі висновки судів є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, до яких вірно застосовано норми матеріального права, а поданим сторонами доказам надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Судами встановлено, що ОСОБА_3 належить кімната № 29 у гуртожитку по АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є власниками кімнат №№ 27, 28, 30 у цьому ж гуртожитку.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалася на те, що відповідачі самовільно перепланували місця загального користування, переобладнавши їх під приміщення особистого користування шляхом зведення перегородок та встановлення дверей, у результаті чого вона позбавлена можливості вільно зайти до власної кімнати, користуватися туалетом, коморою та умивальником.

Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об'єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.

Згідно з п. п. 1.4.1, 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, перепланування дозволяється робити лише після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Проведеною технічною інвентаризацію місць загального користування секції № 6 (третій поверх) цього гуртожитку станом на 16 вересня 2015 року встановлено, що до кімнати № 30 самочинно приєднані приміщення №№ 30-5, 30-6, 30-1, 30-4; самочинно переобладнані приміщення №№ 16, 19 та влаштовані дверні отвори між приміщеннями №11 та №14, а також між приміщеннями №30-2 та №30-3.

Остання інвентаризація місць загального користування цієї секції проводилася станом на 10 травня 2002 року та при проведенні технічної інвентаризації у вересні 2015 року саме вказані дані стали базою для порівняння. За даними технічної інвентаризації станом на 10 травня 2002 року місця загального користування не мали перепланувань, приміщення № 13 (коридор) мало площу 19,2 кв. м, приміщення № 19 (коридор) мало площу 7,2 кв. м. Внаслідок встановлення перегородок (перестінків): в приміщенні № 13 створено нове приміщення № 30-1 площею 7,2 кв. м, а в приміщенні № 19 створено приміщення № 30-6 площею 3,3 кв. м, які приєднані до кімнати № 30. Самі ж приміщення, в яких встановлені перегородки, за даними технічної інвентаризації станом на 16 вересня 2015 року, змінили свою нумерацію.

Судами встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 самовільно, без дотримання вимог законодавства про отримання відповідних дозволів, встановили перегородки в коридорах загального користування, у результаті чого утворилися приміщення № 30-1 та № 30-6, які вони використовують для власних потреб.

Крім того, відповідачі влаштували перегородку між приміщенням № 30-6, яким фактично користуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9, і приміщенням № 18, яким фактично користуються ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Актом від 11 листопада 2014 року (т. 1 а.с. 12), складеним комісією у складі майстрів приватного підприємства «Бокуд», зафіксовано, що мешканці кімнат № 23-28, 30 гуртожитку по АДРЕСА_1 самовільно перепланували місця загального користування, а саме: частину коридору, туалету, умивальника, кухні і комори та переробили під санвузли особистого користування.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Задовольняючи позов, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідачі здійснили перепланування місць загального користування гуртожитку без дотримання встановленого законом порядку і це перепланування не відповідає нормам законодавства в галузі містобудування. При цьому порушено права та інтереси позивачки, оскільки їй створено перешкоди у користуванні власною кімнатою та місцями загального користування гуртожитку.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-530цс16 від 08 червня 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, суди, з урахуванням того, що апеляційний суд частково змінив рішення суду першої інстанції, вірно визначились із характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3

Посилання касаційної скарги на те, що у 2007 році аналогічний спір за позовом ОСОБА_3 вже вирішувався судом і завершений постановленням ухвали від 13 липня 2007 року про визнання мирової угоди (т. 1 а.с. 40-41), безпідставне, оскільки зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 113-114) вбачається, що предмет і підстава позову інші, вимоги стосувались усунення перешкод у користуванні певними приміщеннями, на що вірно звернув увагу районний суд, відхиляючи ці доводи відповідачів.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року (у нескасованій апеляційним судом частині) та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська