Справа № 159/4704/16-ц
Провадження № 2-др/159/3/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

за участю: заявника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_1,

позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

представника позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення права на аліменти на дитину,

в с т а н о в и в:

Заявник 23.03.17 р. звернувся до суду з вказаною вище заявою, обґрунтовуючи її тим, що 02.03.17 р. Ковельський міськрайсуд Волинської обл., розглянувши вказану вище цивільну справу, у вступній та резолютивній частинах рішення у порушення вимог п. п. 1), 2), 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, неповно зазначив предмет позовних вимог, а у описовій частині рішення не зазначив опису підстав зустрічного позову, висновку щодо правової позиції відповідача. Зокрема, відсутні: матеріально правова вимога щодо якої відповідач просить ухвалити рішення про припинення стягнення аліментів у зв»язку з передачею дитині права власності на нерухоме майно квартиру, земельну ділянку; підстави, визначені ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ч. 1 ст. 192, ст. ст. 179 181, ч. 2 ст. 197 СК України; момент набуття матір»ю дитини права власності на нерухоме майно платника аліментів у період виникнення обов»язку сплати аліментів за судовим рішенням, хоча у описовій частині рішення, в ухвалі суду від 14.02.17 р. про прийняття зустрічного позову було встановлено, яка суть його зустрічної позовної заяви, з врахуванням змісту її прохальної частини та заяви про зміну підстав позову. Відповідачем подано, а судом досліджено докази та пояснення (до заперечення, обох позовів) від 02.03.17 р.. У т. ч. інформаційною довідкою № 80710054 підтверджено дату, час держреєстрації моменту (набуття) права власності за матір»ю дитини 05.10.15 р. (з огляду на ст. 331 ЦК України) належної платникові аліментів 1/3 частини квартири, що він уступив на користь дитини. Однак, судом не вирішено усі його як відповідача позовні вимоги і усі питання, пов»язані з розглядом спору; не перераховано усі уточнення (доповнення або зміни) до них, що заявлялись у судовому засіданні, про що йдеться вище, а тому вважає судове рішення неповним. Просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити спір щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів у зв»язку з передачею дитині права власності на нерухоме майно: квартиру, земельну ділянку.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав, обгрунтувавши її вищенаведеними доводами. Просить заяву задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, кожна зокрема, просять у задоволенні заяви відмовити за її безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, зібрані у справі; матеріали цивільної справи Ковельського міськрайсуду Волинської області № 159/4 704/16 ц провадження № 2/159/181/17 (далі - цивільна справа), що стосуються розглядуваного питання, приходить до висновку, що заява є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Заява подана з врахуванням вимог ч. 2 ст. 220 ЦПК України.

Так, заявник як відповідач у вказаній вище цивільній справі 31.01.17 р. подав до суду зустрічний позов (а. с. 98, 99), у якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами та припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 01.05. 2 000 р. н., в розмірі 650 грн. щомісячно з 17.03.15 р. до досягнення дитиною повноліття за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 26.04.12 р., рішенням апеляційного суду Волинської області від 17.03.15 р..

У подальшому 14.02.17 р. заявник як відповідач у вказаній вище цивільній справі також подав до суду заяву про зміну підстави зустрічного позову (а. с. 158), у якій просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами та припинити стягнення з нього аліментів у зв»язку з передачею дитині права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, земельну ділянку.

За ухвалою суду від 14.02.17 р. зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду із первісним (а. с. 167).

На арк. справи 203 208 міститься письмове пояснення відповідача.

02.03.17 р. судом у справі ухвалено рішення (а. с. 230 235), що за ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11.04.17 р. залишено без змін (а. с. 301 303), яким первісний позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 6 003 грн. 18 коп. за період з 20.03.12 р. по 12.12.16 р.; у задоволенні зустрічного позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення права на аліменти було відмовлено.

Аналізуючи доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, зміст зустрічних позовних вимог у цивільній справі та заяви про зміну таких вимог, перелік тих доказів, що надані на підтвердження позовних вимог суду і досліджені судом в рамках розгляду цивільного спору у цивільній справі; зміст рішення суду від 02.03.17 р. у цивільній справі, суд приходить до переконання, що суд першої інстанції (під головуванням судді Денисюк Т.В.) у рішенні від 02.03.17 р. вирішив усі позовні вимоги відповідача ОСОБА_1 і усі питання, пов»язані з розглядом спору; врахував усі уточнення (доповнення або зміни) до позовних вимог ОСОБА_1, що заявлялись. У рішенні наведено відповідне обґрунтування, дані про дослідження доказів, що надавались учасниками судового засідання суду щодо предмета спору. Тому судове рішення від 02.03.17 р. є повним.

Так, у рішенні суду від 02.03.17 р. наведено доводи сторін на обґрунтування всіх їх позовних вимог, у т. ч. тієї вимоги заявника, яку він вважає такою, що не вирішена судом по суті; наведено обгрунтування рішення суду та посилання на ті норми процесуального та матеріального права, що підлягають застосуванню.

Заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити спір щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів у зв»язку з передачею дитині права власності на нерухоме майно: квартиру, земельну ділянку. Однак, саме така його позовна вимога була вирішена по суті рішенням суду від 02.03.17 р. у цивільній справі і у її задоволенні було відмовлено.

Підстав для ухвалення додаткового рішення з підстав, наведених заявником, немає.

Інші доводи заявника не спростовують таких висновків суду у розглядуваній справі .

Тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської обл. у слідуючому порядку: апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом 5 днів з дня її проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Головуючий:ОСОБА_5