Провадження № 2/522/800417
Справа № 2-1383/09
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

28.01.2008 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2009 року позов був задоволений, шлюб, зареєстрований 19.06.1987 року між сторонами розірвано.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.08.2015 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2009 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року заочне рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2009 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 04.08.2015року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2016 року провадження у справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.11.2016 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2016 року скасовано та справу направлено до Приморського районного суду м. Одеси на новий розгляд іншим складом суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2017 року провадження по справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.06.2017 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2017 року скасовано та справу направлено до Приморського районного суду м. Одеси на новий розгляд іншим складом суду.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В..

У судовому засіданні 18.09.2017 року представник позивача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 05.01.2017 року) заявив суду клопотання про закриття провадження у даній справі. При цьому посилався на те, що на теперішній час є рішення суду від 02.10.2015 року, яке набрало законної сили, та яким шлюб між сторонами вже розірвано (справа № 522/16901/14). Вказував, що відповідачка має посвідку на мешкання в Україні та вона прописана в ОСОБА_3. На розгляді в судах м. Одеси знаходяться декілька її позовів до ОСОБА_1 про розподіл майна. Крім того, у судовому засіданні під час розгляду справи №522/16901/14 ОСОБА_2 не заперечувала проти розірвання шлюбу та надала свою його, рішення суду від 02.10.2015 року не оскаржувалось. Тому просив дану справу закрити з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. Позивач клопотання свого представника підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що відповідачка постійно прописана за адресою : м. Одеса, вул.. Коблевська, 10/12 кв. 32.Деякий час вона виїжджали до РФ на роботу (ще в 90-х роках), потім повернулись знову на Україну. З 2004 року вони разом не мешкають, проте обидва мають посвідки на постійне мешкання в Україні. Позивач зазначив, що коли він звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу, то і він, і відповідачка проживали в ОСОБА_3 (відповідачка на дачі). Вказав, що у нього наявна посвідка на проживання, в якій наявна відмітна про розірвання шлюбу.

Представник відповідачки ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 25.02.2015 року) у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника позивача. Зазначив, що запитував у відповідачки та остання повідомила, що вона не була присутня на судових засіданнях за розглядом справи №522/16901/14 та не отримувала копію рішення суду. У даній справі є висновки ВССУ в ухвалі від 09.12.2015 року, згідно яких вказано про невизначеність підсудності цього спору судам України. Вказав, що відповідачка є громадянкою ОСОБА_5 Федерації та постійно проживає у м. Москва, тому посилаючись на положення Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписану в м. Мінську 22.01.1993року вважає, що спір має розглядатись судом РФ. З цих підстав просив закрити провадження у справі оскільки цей спір не підсудний цьому суду. При цьому не заперечував, що ОСОБА_2 має посвідку на проживання в Україні та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 3 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається.

Положеннями ч.1 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної у м. Мінську 22.01.1993р., дійсно передбачено, що по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви.

При цьому, ч.1 ст. 29 Конвенції встановлено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони.

Судом встановлено, що позивач, що і відповідач мають посвідки на проживання на території України. Зокрема, позивачем надано до суду посвідку серії ОД №2010/04 від 27.10.2004 року, в якій також наявна відмітка про реєстрацію позивача з 22.11.2000 року за адресою: АДРЕСА_1. Реєстрація відповідачки за вказаною адресою не заперечувалось сторонами. Зазначене не спростовано стороною відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду з даним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у січні 2008 року, тобто на той час сторони мали право на проживання в Україні та були зареєстровані у м. Одесі. При цьому ухвала суду про відкриття провадження по справі не оскаржена.

З огляду на викладене, виходячи з положень ч.1 ст. 29 Конвенції, суд вбачає, що даний спір є підсудним суду України та останні були уповноважені розглядати даний спір, тому клопотання представника відповідача суд вважає необґрунтованим.

Крім того, положення чинного процесуального законодавства України (ст. 205 ЦПК України) не передбачають закриття провадження у справі у звязку з непідсудністю спору судам України.

З огляду на викладене суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідачки.

Суд вбачає, що Приморським районним судом м. Одеси 02.10.2015 року по справі №522/16901/14 було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у Відділі записів актів цивільного стану адміністрації м. Ноябрську 19 червня 1987 року, актовий запис № 407, розірвано. Рішення суду набрало законної сили 22.10.2015 року.

У відповідності до положень ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст.205 ч. 1 п. 2 суд закриває провадження по справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити за п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст..3, 55, 56 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 15-16, ЦК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», с. 29 Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної у м. Мінську 22.01.1993р.,, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, п.2 ч.1 ст. 205, 208-210 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити представнику відповідача у клопотанні про закриття провадження по справі у звязку з непідсудністю даного спору цьому суду.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домусчі Л.В.

18.09.2017