Провадження № 2/761/2679/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Салаті В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 761/43644/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Служби безпеки України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач зазначив, що 16 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва виніс постанову у справі № 761/26371/15-п про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_3 під час керування службовим автомобілем «Опель», державний номер НОМЕР_1, за яке на підставі ст.124 КУпАП його визнано винним у скоєнні ДТП.

Посилаючись на викладене, позивач зазначив, що вина ОСОБА_3, яким заподіяно йому, позивачу, шкоду внаслідок пошкодження автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2., є доведеною зазначеною Постановою від 16 жовтня 2015 року.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню для відновлення пошкодженого майна становить 95 854,01 грн., що визначено відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Оскільки позивач отримав за договором обов'язкового страхування транспорту у межах розміру, зазначеного у Полісі - 50 000 грн., решта суми шкоди становить 45 857,01 грн. має відшкодувати відповідач, якому належить службовий автомобіль «Опель» державний номер НОМЕР_1, за кермом якого був водій відповідача.

Тому, позивач просив суд стягнути решту суми заданої шкоди згідно із ст..1187 ЦК України, а саме:

1. Стягнути із Служби Безпеки України, яка розташована за адресою: 01601 м. Київ 1, вул. Малопідвальна, 16, на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3, 45 857,01 грн., (сорок п'ять тисяч, вісімсот п'ятдесят сім) гривень 01 копійку відшкодування матеріальної шкоди.

2. Стягнути із Служби Безпеки України, яка розташована за адресою: 01601 м. Київ 1, вул. Малопідвальна, 16, на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3, 25 000 грн. (двадцять п'ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди. 3. Стягнути зі Служби Безпеки України, яка розташована за адресою: 01601 м. Київ 1, вул. Малопідвальна, 16, на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3, судові витрати, згідно квитанціям.

У письмових запереченнях представник відповідача Служби безпеки України, зазначив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивачем було надано до позовної заяви копію висновку експертного дослідження № 72/06/15 від 17.06.2015. На думку представника відповідача зазначений письмовий доказ не встановлює наявність обставин, що обґрунтовують розмір матеріальної шкоди та законність проведення відповідних експертних досліджень (встановлена вартість матеріальної шкоди за результатами дослідження, завданої власнику транспортного засобу, є недоведеною). Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Служби безпеки України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 70 857,01 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва 15 лютого 2017 року відкрито провадження у цивільній справі № 761/43644/16-ц та призначено до розгляду у відкрите судове засідання

У процесі розгляду справи залучено до участі у справі як третю особу ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, підтримавши викладені у письмових запереченнях доводи.

ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи № 761/43644/16-ц, вважає позовні вимоги такими що підлягають частковому задоволенню.

Як встановлено судом, 03.06.2015 року о 14 год. 20 хв., в м. Києві, водій ОСОБА_3 під час керування службовим автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 на розі вулиць Мельникова та Якіра виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2, керованого його власником ОСОБА_1, внаслідок чого отримані механічні пошкодження обома транспортними засобами.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення №761/26371/15-п визнано винним за ст.124 КУпАП водія службового автомобіля НОМЕР_4 «Опель» ОСОБА_3, який під час керування, порушив пп. 8.10 Правил дорожнього руху України, що призвело до вчинення ДТП та пошкодження транспортних засобів.

Провадження у цивільній справі про адміністративне правопорушення №761/26371/15-п щодо ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року у справі № 33/796/1265/2016 апеляційна скарга представника відповідача на Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року. залишена без задоволення, оскаржена Постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року залишена без зміни.

.Звертаючись до суду з позовом про відшкодування власником автомобіля матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_1 посилався на те, що після отримання постанови Шевченківського суду, яка підтвердила вину ОСОБА_3, позивач звертався до відповідача з пропозицією про відшкодування матеріальної шкоди по фактичним затратам, понесеної на відновлення власного автомобіля, або про відновлення автомобіля власними силами відповідача, однак його пропозиції не були прийняті.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 жовтня 2015 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва розглянув справу за № №761/26371/15-п про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 під час керування службовим автомобілем «Опель», державний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу за ст.124 КУпАП, якою визнано його вину у скоєнні ДТП.

23 жовтня 20015 року захисником ОСОБА_3, адвокатом Норпароняном С.Г.. подано апеляційну скаргу на підставі того, що суд не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

10 жовтня 2016 року постановою Апеляційного суду м. Києва у справі № 33/796/1265/2016 постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року залишена без змін.

Відповідно до ч. ч. З, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суд), що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина третьої особи ОСОБА_3 у заподіянні шкоди позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, є доведеною.

Згідно п.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На момент вчинення дорожньо-транспортної події та на час розгляду даної цивільної справи № 761/43644/16-Ц третя особа ОСОБА_3, вчинив адміністративне правопорушення, що призвело до спричинення матеріальної шкоди транспортним засобам, учасникам ДТП, як працівник відповідача.

Як передбачено ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У абзаці 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначається, що, відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За частиною першою ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, вчинення наїзду на автомобіль, належний позивачу, мав місце під час виконання своїх службових обов'язків - керування службовим автомобілем "Опель", який належав відповідачу на відповідній правовій підставі, як особі, яка має право на володіння транспортним засобом. Отже, позовні вимоги до відповідача пов'язані із цивільно-правовою відповідальністю відповідача, як особи, діями працівника якої було завдано шкоду автомобілю, - що належить позивачу на праві власності.

Згідно ст.. 1192 ЦК України про способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі (ч.1) Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі(ч.2) Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.(ч.3)

Згідно висновку № 72/06/15 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 17 червня 2015 року (додаток №3), вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2, ідентифікаційний номер (УШ) НОМЕР_5, пошкодженого у наслідок від ДТП становить 93 867,66 гри.

Внаслідок пошкодження автомобіля, позивач змушений був скористатися послугами евакуатора 03.06.15 р., вартість послуг, згідно квитанції № 002053 (додаток №4) становить 311 грн., та 02.08.15 р., вартість послуг, згідно квитанції № 03653 (додаток №5) становить 300 грн..

З метою встановлення збитків, отриманих від пошкодження автомобіля, позивач за договором з оцінювачем № 14-15 від 16 червня 2016 р та товарному чеку від 17.06.2015 р. (додаток №7), вартість виконання звіту - 700 грн.

Для з'ясування обставин, які спричинили скоєння даної ДТП, позивач також звернувся до Державного Науково-Дослідного Експертно-Криміналістичного Центру МВС України, фахівцем якого надано висновок, наданий суду як доказ, при вирішенні адміністративної справи по суті. Згідно рахунку (додаток № 8) та квитанції (додаток №9), вартість робіт склала 675,35 грн.

Разом сума матеріального збитку становить 95 854,01 грн. Оскільки позивач отримав 50 000 грн., обов'язкового страхового відшкодування, то остаточна сума збитку становить 45 857,01 грн.

На пропозицію суду щодо проведення судової авто товарознавчої експертизи обидві сторони відмовились від її проведення у судовому засіданні 09.08.2017 року.

Суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено факт спричинення шкоди 03.06.2015 року о 14 год. 20 хв., в м. Києві, на перетині вулиць Мельникова та Якір сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю третьої особи водія ОСОБА_3, який керуючи автомобілем «Опель» державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий, червоний, сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було травмовано громадян. Водій автомобіля «Опель» державний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги п.8.10 ПДР України та був визнаний винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою від 16 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у справі №761/26371/15-п про адміністративне правопорушення. Тому відповідно до висновку № 72/06/15 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 17 червня 2015 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2, становить - 93 867,66 грн., які необхідно стягнути з відповідача. Разом з тим суд враховує що позивач отримав 50 000 грн., обов'язкового страхового відшкодування. Тому 93 867,66 грн., - 50 000 грн., =

Сума матеріального збитку становить 95 854,01 грн. Оскільки то остаточна сума збитку становить 45 857,01 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача погоджується із наданим з боку позивача Звітом від 17.06.2015 № 72/06/1 та зокрема висновком щодо визначення вартості матеріального збитку, підписаного оцінювачем та фізичною особою підприємцем, якими проведені дослідження для складання Звіту та залучені нормативно-додаткові джерела інформації, що використовується Звіті, у якому йдеться про правові підстави, яким надані обґрунтування з посиланням на відповідні нормативи щодо, зокрема для проведення огляду та ідентифікації транспортного засобу, який пошкоджено внаслідок ДТП та визначення вартості відновлювального ремонту.

Між тим, як слідує із матеріалів справи, складання Звіту та встановлення дійсної вартості відновлювального ремонту мала місце у червні 2015 року.

Представник відповідача також стверджує, що не надано суду жодних належних доказів та документальних матеріалів (актів виконаних робіт, рахунків-фактур та специфікацій, рахунків вартості відновлювальних робіт, вартість проведених для відновлення ремонтних робіт тощо), що підтверджували б дійсність понесення позивачем фактичних (реальних) витрат (дійсний розмір заподіяних збитків) на відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля.

Однак зазначене не узгоджується із зібраними судом матералами справи, а саме актом огляду транспортного засобу від 16.06.15 року, ремонтною калькуляцією від17.06 2015 року, (ас.21-27) фотографіями автомобіля у різних ракурсах з видимими пошкодженнями (ас.25-31) витягом із матеріалів адміністративної справи протоколу огляду пошкоджених автомобілів, проведеного на місці ДТП.

Досліджуючи надані докази, суд вважає що зазначені вище документи були залишені поза увагою представника відповідача, який у запереченнях стверджував, що «не надано суду жодних належних доказів та документальних матеріалів (актів виконаних робіт, рахунків-фактур та специфікацій, рахунків вартості відновлювальних робіт, вартість проведених для відновлення ремонтних робіт тощо), що підтверджували б дійсність понесення позивачем фактичних (реальних) витрат (дійсний розмір заподіяних збитків) на відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля.

Самі по собі посилання представника відповідача на порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 щодо визначення вартості відновлювального ремонту, проведення огляд пошкодженого транспортного засобу без участі відповідача, тощо, суд вважає такими ,що не спростовують надані позивачем матеріали дослідження спричиненої позивачу матеріальної шкоди тим, що йому були завдані збитки пошкодженням належного йому автомобіля. Оскільки за весь час знаходження у судах адміністративної справи та з грудня 2016 року цивільної справи представником відповідача не були оспорені та спростовані зазначені акти шляхом власного дослідження обставин, які на даний час ним оспорюються.

Що стосується посилання на неможливість проведення на даний час судової авто товарознавчої експертизи, то таке клопотання не було заявлено представником відповідача у судовому засіданні. Його заява у запереченнях щодо відчуження позивачем автомобіля також не підтверджена матеріалами справи.

Таким чином, оскільки доводи представника відповідача щодо позбавлення можливості здійснення огляду пошкодженого транспортного засобу з метою встановлення наявності пошкоджень, зазначених у Звіті від 17.06.2015 № 72/06/1, та права відповідача на призначення судом судової авто товарознавчої експертизи з метою визначення дійсного розміру матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля, то суд вважає , що посилання на позбавлення таких прав не підтверджені матеріалами справи не знайшли підтвердження за відсутні доказів щодо заявлення таких клопотань, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 45 857,01 грн., тобто суми яка не була покрита визначеної Полісом про обов'язкове страхування автомобіля позивача сумою у розмірі 50.000 грн.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 650 грн., витрат на оплату інспекції по дефектуванню автомобіля у сумі 720 грн., а також різниці між фактичними витратами на відновлювальний ремонт автомобіля та страховою виплатою, яка не покриває спричинені збитки, то заявлені як зазначила позивач нові обставини, зокрема стосовно проведення за власний рахунок відновлювального ремонту автомобіля після постановлення судових рішень, то суд, досліджуючи документи, надані позивачем вважає, що за встановлених обставин відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, у тому числі у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і су лом. у порушенні нормальних життєвих зав'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру га обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо стягнення моральної шкоди то як зазначив позивач у своїй позовній заяві він для врегулювання спору звернувся до ОСОБА_3, з пропозицією відшкодувати збитки у досудовому порядку, але той відмовився, мотивуючи це тим, що його автомобіль належить державній установі і він особисто не може приймати таких рішень. Після отримання позивачем постанови Шевченківського суду, яка підтвердила винність ОСОБА_3, позивач звернувся до керівництва СБУ з пропозицією або відшкодування збитку по фактичним затратам на відновлення власного автомобіля, або про відновлення автомобіля власними силами винної сторони. Позивач на його пропозицію отримав від відповідача негативну відповідь. Після чого ОСОБА_3, оскаржив рішення Шевченківського районного суду до апеляційного суду м. Київ. Зі слів представника позивача у апеляційній інстанції було проведено півтора десятка засідань. При цьому, в рамках цього процесу випробовувалась циклограми роботи світлофорів, декілька разів матеріали відправлялися на авто технічну-експертизу. До набрання чинності постанови суду справу розглядали 4 судді, двоє у першій інстанції, та двоє - у апеляційній.

Крім того, як зазначив представник позивача останні страждає на гіпертонію і кожне судове засідання є не аби яким стресом, а тим більше, коли ці стреси стають невід'ємно складовою життя і це при тому, що питання вини було зрозуміло усім учасникам ДТП з самого початку. До того ж, позивач є водієм з більш ніж 20 річним стажем і майже усе своє доросле життя був за кермом, тому і усі життєві потреби вирішувалися з урахуванням наявності автомобіля.

Враховуючи зазначені позивачем обставини, суд вважає позов у цій частині підлягає частковому задоволенню у сумі 3.000 грн., виходячи із наданих позивачем обґрунтувань та доказів на підтвердження позовних вимог

З огляду на викладене та на підставі ст.ст. 23,1166,1167,1172,1187,1188,1194 ЦК України, керуючись ст. 3, 10, 11, 50, 57, 58, 60, 63, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

1. Стягнути з відповідача Служби Безпеки України, яка розташована за юридичною адресою: 01601 м. Київ 1, вул. Малопідвальна, 16, на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3, відшкодування матеріальної шкоди в сумі 45 857,01 грн., (сорок п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят сім) гривень 01 копійку.

2. Стягнути з відповідача Служби Безпеки України, яка розташована за юридичною адресою: 01601 м. Київ 1, вул. Малопідвальна, 16, на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3, відшкодування моральної шкоди на суму 3 000 (три тисячі) грн., 00 коп.

3. Стягнути з відповідача Служби Безпеки України, яка розташована за юридичною адресою: 01601 м. Київ 1, вул. Малопідвальна, 16, на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3, сплачені судові витрати на суму 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) грн., 20 коп.

У інших позовних вимогах ОСОБА_1 до Служби безпеки України щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.