Справа № 761/543/17
Провадження № 2/761/4807/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Осаулова А.А.,

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі по тексту Відповідач - 1), ОСОБА_2 (надалі по тексту Відповідач - 2) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 25 600,99 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.09.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Меркурій» (правонаступник Державна іпотечна установа) та ОСОБА_1 був укладений договір про надання іпотечного кредиту №14-10-14П-80 з додатковими угодами, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 225 000,00 грн., з відсотковою ставкою 18,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25 вересня 2006 року по 23 вересня 2016 року. 25.09.2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за даним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 14-10-14ДП-55.

29 травня 2014 року між Державною іпотечною установою та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, в зв'язку з чим останній набув право вимоги за кредитним договором №14-10-14П-80 від 25 вересня 2006 року

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а відповідачі в свою чергу зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушують та не виконують, внаслідок чого, станом на 21.09.2016 року утворилась заборгованість по кредитному договору перед позивачем та становить у сумі 25 600,99 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 18 080,35 грн.; заборгованості по відсоткам - 1 792,78 грн.; пені у розмірі - 5 727,86 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, а також сплачені судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

В ході розгляду справи представником позивача було подано заяву від 28.07.2017 року з розрахунком заборгованості станом на 25.07.2017р, відповідно до якої вбачається про відсутність заборгованості відповідачів перед ПАТ «Дельта Банк».

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі, про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явилися, про поважність причин неявки суду не повідомили, свого представника до суду не направили, заперечення проти позову не подавали.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Меркурій» (правонаступник Державна іпотечна установа) та ОСОБА_1 було укладено Договір №14-10-14П-80 про надання іпотечного кредиту, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 225 000,00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути кредит у строк «23» вересня 2016р. згідно графіку погашення та сплачувати проценти за перший рік користування кредитом у розмірі 18,5% річних, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду.(а.с. 57-60).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 від 12 травня 2008 року до цього договору, сторони домовились у п. 1.1. договору №14-10-14П-80 про надання іпотечного кредиту від 25 вересня 2006 року, слова та цифри «у розмірі 18,5% річних» замінити словами та цифрами «у розмірі 20,5% річних» (а.с. 61).

Відповідно до пп. 2.2.2., 2.2.5 Договору, Позичальник зобов'язувався погашати кредит кожного місяця згідно графіку; сплачувати проценти за користування кредитом як у готівковій, так і в безготівковій формі на рахунок Банку не пізніше 5-го числа наступного місяця.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань Відповідача-1 між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №14-10-14ДП-55 від 25 вересня 2006 року (а.с. 64-67).

Відповідно до п. 1.1. цього Договору, Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з договору №14-10-14П-80 про надання іпотечного кредиту від 25.09.2006 року.

Крім того, у п. 1.2. Договору зазначено, що Поручитель ознайомлений з умовами Кредитного договору, укладеного між Кредитором і Позичальником.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договорами поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 29 травня 2014 року між Державною іпотечною установою та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого Продавець цим погоджується продати (відступити) Право вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплати Загальну Купівельну суму (п. 2.1. Договору, а.с. 70-75)

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язання може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст. 516 ЦК України передають, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед ОСОБА_1 свої зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, а останній в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувався погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених кредитним договором. Також порушує свої зобов'язання поручитель ОСОБА_2 В зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунку позивача станом 21.09.2016 року становить у сумі 25 600,99 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 18 080,35 грн.; заборгованості по відсоткам - 1 792,78 грн.; пені у розмірі - 5 727,86 грн.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Між тим, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 було сплачена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується відповідним розрахунком наданий позивачем, таким чином станом на 25.07.2017 року у Відповідчів перед ПАТ «Дельта Банк» відсутністій будь-який борг.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність заборгованості за кредитним договором, які підлягали б солідарному стягненню з відповідачів, а тому вважаю за можливе в цій частині вимог відмовити у задоволенні.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки заборгованість за кредитним договором Відповідачем-1 була сплачена на рахунок ПАТ «Дельта Банк» під час розгляду даної справи, та станом на дату звернення останнього з цим позовом до суду 06.01.2017р. у них ще існувала заборгованість, таким чином з відповідачів підлягає солідарному стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1378,00 грн. При цьому, кошти судового збору підлягають стягненню в дохід держави, оскільки судовий збір за подання цього позову був сплачений ПАТ «Дельта Банк» на рахунок Ірпінського міського суду Київської області, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №13408895 від 29 вересня 2016 року (а.с. 51), доказів його сплати на рахунок Шевченківського районного суду м. Києва, суду надано не було.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 212, 213, 215, 218,224-226 ЦПК України та на підставі ст.ст.512, 525, 526, 549, 553, 554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн., тобто по 689,00 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Осаулов А.А.