АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5455/17 Головуючий 1 інст. - Цимбал Ю.Ю.
Справа № 408/2449/17-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Піддубного Р.М.,

Пилипчук Н.П.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до судді Апеляційного суду Луганської області Орлова Ігоря Володимировича про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 29 червня 2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не усунуто недоліки, вказані в ухвалах суду від 06.06.2017 та 20.06.2017 року, що у відповідності до ст. 121 ЦПК України є підставою для повернення заяви позивачу.

Однак із такими висновками суду не можна погодитись, оскільки ч. 4 ст. 10 ЦПК України визначено обов'язок суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно змісту ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що є обов'язковою для застосування на території України в силу ст. 9 Конституції України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Судом першої інстанції помилково застосовано ст.ст. 119,121 ЦПК, що привело до неправильного вирішення питання.

Безпідставне визнання позову неподаним та повернення його позивачу, на думку колегії суддів не ґрунтується на законі та суперечить положенням статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень ст. ст. З, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу та свідчить про порушення судом порядку вирішення питання.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є передчасними та такими, що суперечать вимогам процесуального закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, а тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 29 червня 2017 року - скасувати. Питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, в силу ст.324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Р.М. Піддубний

Н.П. Пилипчук