АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Юзькова О.Л.
№22-ц/796/8403/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Національної академії внутрішніх справ на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року в справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі,-

В С Т А Н О В И Л А

03 червня 2016 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.

У мотивування вимог посилалася на те, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року №69дск ОСОБА_2 з 01.09.2006 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ.

29.11.2007 року між КНУВС, ГУ МВС України в м. Києві та відповідачем укладено Договір №Кв-77 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі.

З 01.09.2006 року по 18.06.2010 року ОСОБА_2 у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.

Наказом КНУВС від 18.06.2010 року №463 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста.

Наказом ГУМВС України в місті Києві від 30.08.2012 року №497о/с ОСОБА_2 звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням.

Отже, у порушення умов Договору відповідач з власної ініціативи звільнився з ОВС до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.

Про звільнення ОСОБА_2 з ОВС керівництво НАВС дізналося з листа ГУ МВС України в місті Києві від 8 жовтня 2013 року №59/20864.

Відповідач навчався в КНУВС з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року, а вартість витрат, пов'язаних з утриманням його у навчальному закладі, становить 20 777 грн 72 коп.

З урахуванням наведеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 20 777 грн 72 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року в задоволенні позову Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням в навчальному закладі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Національна академія внутрішніх справ подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що листом від 08.10.2013 року №59/20864 ГУ МВС України в місті Києві повідомлено НАВС про звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за власним бажанням.

До НАВС лист надійшов 21.10.2013 року, про що свідчить вхідний штамп канцелярії на листі.

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності почався саме з цієї дати і закінчується 21.10.2016 року.

Представник Національної академії внутрішніх справ у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи позивач повідомлений судом належним чином, що підтверджується розписками про вручення поштових відправлень юридичній особі та представнику, який приймав участь у справі 12.07.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності для пред'явлення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ №69 дск від 22 липня 2006 року ОСОБА_2 з 01 вересня 2006 року зараховано на навчання на 1 курс навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ (слідча спеціалізація). (а.с. 13)

Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ, що вбачається з розпорядження Кабінету міністрів України «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» від 27 серпня 2010 №1709-р. (а.с. 7-10)

29 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в м. Києві та ОСОБА_2 укладено Договір №Кв-77 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. (а.с. 11-12)

Згідно пп. 2.1.1 п. 2.1, пп. 2.3.1 п. 2.3 Договору виконавець зобов'язується забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, а особа зобов'язується виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня.

У 2010 році ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство», що підтверджується наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ №463 від 18.06.2010 року (а.с. 14).

За умовами пп. 2.3.5 п. 2.3 Договору особа зобов'язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 було направлено для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України в місті Києві від 30 серпня 2012 року №497 о/с ОСОБА_2 у званні лейтенанта міліції звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі поданого ним рапорту від 18.06.2012 року, тобто до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі після навчання. (а.с. 17)

Відповідно до пп. 2.3.6 п. 2.3 Договору особа зобов'язана у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті.

Пунктом 3 Договору передбачені підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку, а саме:

- дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з Київського національного університету внутрішніх справ та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; порушення дисципліни;

- відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Згідно із п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №992 від 22 серпня 1996 року, який був чинний на момент виникнення правовідносин, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 01 березня 2007 року №313

Відповідно до п. 2, 3, 4 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних із грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі.

За умовами п. 4.1, 4.2 Договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 навчався у Київському національному університеті внутрішніх справ з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року. (а.с. 18)

Фактичні витрати, пов'язані з утриманням рядового міліції ОСОБА_2 в Національній академії внутрішніх справ, становлять 20 777,72 грн, з яких: грошове забезпечення - 8433,35 грн (без врахування періоду з 01.09.2006 року по 31.08.2007), продовольче забезпечення - 4916,39 грн, речове забезпечення - 1502,65 грн, оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 5925,33 грн (без врахування періоду з 01.09.2006 року по 31.08.2007 року). (а.с. 19-27)

Оскільки ОСОБА_2 знаходився на державному утриманні у Національній академії внутрішніх справ протягом всього навчання, був звільнений з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за власним бажанням, не виконав своїх зобов'язань за Договором про підготовку фахівця у КНУВС та не відшкодував у досудовому порядку позивачу понесені ним витрати, отже, відповідач повинен відшкодувати понесені фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі.

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, оскільки після звільнення його зі служби в органах внутрішніх справ (30.08.2012 року) та до звернення до суду із позовом (06.06.2016 року) пройшло більше трьох років. (а.с. 68-70)

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

В апеляційній скарзі НАВС посилається на те, що перебіг позовної давності для пред'явлення позову починається з 21.10.2013 року (з моменту отримання листа ГУ МВС України в місті Києві від 08.10.2013 року №59/20864 ) та закінчується 21.10.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи листом від 08.10.2013 року №59/20864 ГУ МВС України в місті Києві, отриманим позивачем 21.10.2013 року, повідомлено НАВС про звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за власним бажанням. (а.с. 15-16, 94-95)

За умовами Договору право позивача вимагати у ОСОБА_2 відшкодування витрат, пов'язаних із навчанням, виникає у разі його звільнення зі служби з відповідних підстав, тому перебіг позовної давності починається з наступного дня після звільнення.

Тобто, в даному випадку перебіг позовної давності розпочався з 31 серпня 2012 року (наказ ГУ МВС України в м. Києві №497 о/с від 30.08.2012 року про звільнення ОСОБА_2 зі служби за власним бажанням) та закінчився 30 серпня 2015 року.

Отже, Національна академія внутрішніх справ мала можливість звернутися до суду з позовом до закінчення строку позовної давності, а саме, в період з 21 жовтня 2013 року по 30 серпня 2015 року.

Однак, звертаючись до суду з позовом лише 03 червня 2016 року, Національна академія внутрішніх справ не навела обставин на обґрунтування поважних причин пропуску строку позовної давності.

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач, звернувшись до суду з позовом за захистом свого порушеного права лише 03 червня 2016 року, пропустив строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України без поважних причин.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва