Номер провадження 2/754/3720/17
Справа №754/3808/17
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Базік А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та додаткових витрат на утримання дитини

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з листопада 2009 року вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, а 24 липня 2014 року вони зареєстрували шлюб.

Сторони у справі мають трьох малолітніх дітей, які після розірвання 12 вересня 2016 року шлюбу між подружжям залишились проживати з матір'ю.

Батько дітей не надає допомоги на утримання дітей, вони перебувають на повному утриманні позивача, яка сплачує за навчання, купує продукти харчування, одяг, ліки, взуття, оплачує їх дозвілля та відпочинок.

Крім того, позивач зазначає, що за період часу з січня 2016 року по січень 2017 року нею понесено додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 32 390 грн. 83 коп., серед яких - витрати на придбання ліків та медикаментів, витрати на відвідування Центру розвитку дитини «Ангел» -підготовка до школи, хореографія, творчість, навчання в технічній студії «Винахідник», відвідування дошкільного навчального закладу (ясла - садок), витрати на відвідування цирку, придбання книжок та іграшок.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткові витрати в розмірі 16 195 грн.

В ході розгляду справи позивачем було збільшено позовні вимоги, позивач просить суд стягнути - відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткові витрати в розмірі 24 480 грн. 74 коп.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просять суд його задовольнити з наведених вище підстав.

Відповідач в судовому засіданні позов в частині стягнення аліментів визнав, зазначивши, що він визнає свій обов'язок утримувати дітей та щомісяця перераховував кошти колишній дружині на їх утримання. Зазначені кошти позивач відмовлялась отримувати, у зв'язку з чим вони повертались відповідачу.

Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дочок відповідач заперечував, посилаючись на те, що на його утримання перебуває мати - пенсіонерка, сестра - інвалід з дитинства першої групи.

У зв'язку з зазначеними обставинами він звільнився з роботи та можливості оплачувати додаткові витрати на дітей не має можливості.

Заслухавши пояснення сторін у справі та представника позивача, дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.

Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року (а.с. 7 - 11).

Від шлюбу сторони у справі мають трьох малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12 - 14).

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір'ю.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно ст. 182 СК України враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому відповідно ч. 2 зазначеної норми СК мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Приймаючи до уваги обставини, зазначені ст. 182 СК України суд визнає, що стягнення аліментів в розмірі ? частини доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідатиме інтересам дітей та нормам чинного законодавства, а тому вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дітей суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України.

При цьому додатковими витратами позивач зазначає витрати на одяг, відвідування дошкільного навчального закладу, придбання іграшок, книжок та витрати на лікування.

Аналіз ст. 185 Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту надає підстави для висновку про те, що витрати на навчання дітей, придбання книжок, одягу, іграшок не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини.

Зазначені витрати не є витратами на розвиток здібностей дітей та повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позивача в частині стягнення витрат на придбання книжок, одягу, відвідування гуртків, дитячого дошкільного навчального закладу не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на лікування слід зазначити наступне.

Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд визнає, що зазначені витрати в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину, які повинні нести батьки.

Разом з тим, в обґрунтування витрат на лікування позивача та їх розміру, остання надала суду копії медичних довідок та копії фіскальних чеків на придбання медичних препаратів та ліків.

Зазначені копії чеків не можуть бути визнані належними доказами у справі, оскільки суду не надано доказів призначення їх лікарем позивачу та використання саме на лікування позивача, а не іншої особи.

Крім того, надана позивачем медична документація не свідчить про тривалі хронічні захворювання дітей та їх систематичне лікування.

Приймаючи до уваги викладене суд вважає, що зазначена вимога позивача є недоведеною, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, ст.ст. 180 -182, 185 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 22.03.2017 року до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя