Справа № 467/642/17
06.09.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Явіци І.В.,
за участю секретаря судового засідання Похитун М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В липні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 листопада 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір № б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобовязання за умовами договору виконує неналежно, то станом на 23 лютого 2017 року в неї виникла заборгованість перед банком на загальну суму 34 490,15 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2 532,69, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 26 638,88 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 200,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1618,58 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявилась, в силу вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомлена належно, оскільки викликалася за адресою, зазначеною позивачем, у судове засідання на 31.07.2017 року, 17.08.2017 року та 06.09.2017 року, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подала.
За згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки для цього наявні всі умови, передбачені ч.1 ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до слідуючих висновків.
Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості.
Вказаний договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25 листопада 2013 року, «Умов та правил надання банківських послуг», які затверджені наказом № СП-2013-6946244 від 08.10.2013 року та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті.
Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25 листопада 2013 року підтвердила факт укладення договору між нею та позивачем.
Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Умови та Правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.12.6; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити баку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій - п. 2.1.1.7.6.
Судом встановлено, що позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 2 600,00 грн. на умовах, встановлених в договорі, однак відповідач в порушення п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг свої зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків за користування ним та інших платежів виконував неналежно.
За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Так, з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.11.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що відповідач за період з 13.12.2013 року по 23.02.2017 року не здійснювала належним чином погашення наданого кредиту, останній платіж здійснила 28.04.2014 року, а тому в неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 34 490,15 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2 532,69, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 26 638,88 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 200,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1618,58 грн.
На підставі п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою своїх боргових обовязків та інших обовязків за договором.
У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 2 532,69 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 26 638,88 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобовязань, то суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України) і належні докази щодо погодження сторонами збільшення вказаного терміну позивачем суду не надано. Таким чином сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 1200,00 грн.
Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тобто, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.
Як встановлено судом, заборгованість відповідача за кредитом складає 2 532,69 грн.
Позивачем, починаючи з 01.06.2014 року, нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 3 200,00 грн., а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 618,58 грн. (процентна складова).
Разом із тим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Отже, приймаючи до уваги розмір завданих збитків, стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, які майже у 11 разів перевищують заборгованість за тілом кредиту, що є істотною обставиною, виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, слід зменшити до 500,00 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 03 вересня 2014 року по справі № 6-100цс14.
Крім того, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1618,58 грн. необхідно відмовити.
Таким чином, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 29 671,57 грн., яка складається з наступного: 2 532,69 грн. - заборгованість за кредитом; 26 638,88 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.
При цьому як розяснено судам у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини 3 статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
Отже, з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути вказані витрати в розмірі 1376,48 грн. (86,03 %).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 8, 10,11, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на корить Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 671 (двадцять девять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 57 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2 532 (дві тисячі пятсот тридцять дві) грн. 69 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 26 638 (двадцять шість тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 88 коп. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 48 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В. Явіца