Справа № 494/585/17
Провадження № 2/494/365/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання- Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

30.06.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько ОСОБА_3, після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка НОМЕР_1 площею 5.35 га, що розташована на території Вікторівської сільської ради, масив 9, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, оформити право на спадщину ОСОБА_4 не встигла, оскільки після смерті батька тяжко хворіла та ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла. ОСОБА_5 зазначила, що є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, також спадкоємцем першої черги являється її рідний брат ОСОБА_6, який відмовився від прийняття спадщини, інших спадкоємців за законом чи за заповітом у ОСОБА_4 немає. ОСОБА_5 вказала, що після смерті батька мати почала хворіти, в 2009 році її стан різко погіршився, вона не могла обійтися без сторонньої допомоги, у зв'язку з чим у липня 2009 року позивач переїхала проживати до будинку матері. ОСОБА_5 здійснювала догляд за матір'ю, вони вели спільне господарство. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, рекомендовано дане питання вирішити у судовому порядку. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити її заяву.

02.08.2017 року позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме, просила встановити факт постійного проживання її разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні 18.09.2017 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у заяві.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засіданні 18.09.2017 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, разом з тим 18.07.2017 року надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає (а.с.46), також у заяві від 12.09.2017 року зазначив, що з заявою про збільшення розміру позовних вимог згоден, просив справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с.74).

.

Представник Вікторівської сільської ради у судове засідання 18.09.2017 року також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, так 17.07.2017 року та 11.09.2017 року надіслав до суду заяви про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначив, що позов визнає у повному обсязі (а.с.38, 73).

Представник відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області у судове засідання 18.09.2017 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, про свідчать розписки про отримання судових повісток (а.с.49,63) та судова повістка про виклик до суду (а.с.72).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши думку відповідача, представника відповідача, відсутність третьої особи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини четвертої статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову…».

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)».

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.08.2007 року помер ОСОБА_3 (а.с.5), відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 11.02.2010 року померла ОСОБА_4 (а.с.6).

Причиною смерті ОСОБА_4 є хронічна серцево-судинна недостатність, що підтверджується довідкою про причину смерті від 10.02.2010 року №35 (а.с.7).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу від 07.07.2011 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 15.02.1964 року зареєстрували шлюб (а.с.8).

Батьком позивача ОСОБА_5 є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.08.1969 року (а.с.9).

Згідно довідки виданої виконкомом Вікторівської сільської ради від 09.06.2017 року ОСОБА_4 до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1., разом з нею з липня 2009 року проживала її дочка ОСОБА_5 (а.с.10), згідно довідки від 16.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 разом з чоловіком проживали за вищевказаною адресою (а.с.11), також з довідки від 16.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_5 понесла витрати на поховання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.12).

Довідкою виданою виконкомом Вікторівської сільської ради від 16.06.2017 року підтверджується, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та має відповідний склад сім'ї (а.с.13).

Відповідно до акту складеного депутатом Вікторівської сільскої ради ОСОБА_5 з липня 2009 року до дня смерті матері проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1) та понесла витрати на її поховання (а.с.14).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 (а.с.15-16) та згідно акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 21.11.2001 року (а.с.17) вбачається, що власником земельної ділянки площею 5.35 га, розташованої на території Вікторівської сільської ради є ОСОБА_3

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 (а.с.18-19) та згідно акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 21.11.2001 року (а.с.20) вбачається, що власником земельної ділянки площею 5.35 га, розташованої на території Вікторівської сільської ради є ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_4 важко хворіла, про що свідчить витяг з історії хвороби (а.с.21-22).

Відповідно до витягу із технічної документації від 16.06.2017 року було встановлено нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 5.35 га, розташовано на території Вікторівської сільської ради (а.с. 23).

ОСОБА_5 отримувала орендну плату за вищевказані земельні ділянки, про що свідчить довідка (а.с.24).

У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її…Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оглошується померлою.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання будь-якої умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказали та підтвердили, що дійсно бачили, що позивач проживала разом з померлою матір'ю у будинку. Покійна мати хворіла, а тому донька доглядала за нею. Після того, як мати померла, остання вернулась проживати до свого будинку в якому вона зареєстрована.

Факт постійного проживання ОСОБА_5 з померлою матір'ю стверджується показами свідків, та тим, що за життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтримували родинні стосунки, та взаємовідносини між ними були як матері та доньки, які проживали разом на час відкриття спадщини. Крім того, вказаний факт підтверджується довідкою виданої виконкомом Вікторівської сільської ради від 09.06.2017 року та актом складеного депутатом Вікторівської сільскої ради.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним».

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, за умови прийняття ОСОБА_5 спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 5.35 га, розташовану на масиві 9 на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області.

Рішення повинно відповідати вимогам статтей 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 разом із спадкодавцем ОСОБА_9 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 5.35 га, розташовану на масиві 9 на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.09.2017 року.

Суддя І.А. Римар