У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Чех Н.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київського міського голови ОСОБА_2, керівника апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування подання Київської міської адміністрації щодо призначення директора, визнання незаконним та скасування розпорядження Київського міського голови про призначення директора, визнання незаконним та скасування контракту щодо призначення директора, визнання незаконною та скасування додаткової угоди до контракту, визнання незаконним перебування на посаді директора, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. З позовної заяви встановлено, що позивач просить суд визнати незаконним та скасувати подання керівника апарату виконавчого органу Київської міської ради до Київського міського голови щодо призначення директором ОСОБА_4; визнати незаконним та скасувати розпорядження київського міського голови про призначення директором РС СКП «Спецкомбінат ПКПО»; визнати незаконним та скасувати контракт та додаткову угоду до контракту, укладеного між Київським міським головою та директором РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» ОСОБА_4; визнання незаконним перебування на посаді директора РС СКП «Спецкомбінат ПКПО»; скасувати наказ РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» від 16.06.2015 року про звільнення та поновити його на роботі у Ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування».

Вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб. Це положення Конституції гарантує право на звернення до суду кожній особі, якщо її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин порушено.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Слід зазначити, що ч. 7 ст. 3 КАСУ надано визначено дефініції «суб'єкт владних повноважень». Зокрема вказується, що це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином, вбачається, що ч. 7 ст. 3 КАСУ визначає головною ознакою «суб'єкту владних повноважень» здійснення цим органом «владних управлінських функцій».

В Інформаційному листі від 26.12.2005року № 3.2.-2005 Верховний Суду України також зазначив, що необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Органи місцевого самоврядування в межах своєї компетенції видають рішення або розпорядження. Вони несуть відповідальність за дії або бездіяльність в межах власних або делегованих повноважень. Рішення ради, виконавчого комітету відповідної ради, розпорядження сільського, селищного, міського голови, накази керівників відділів та управлінь, а також дії чи бездіяльності голови обласної, районної ради, сільського, селищного, міського голови в разі порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб можуть бути оскаржені до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС Україна).

Як визначено пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, за вищевикладених обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, суб'єктивний склад сторін, зміст заявлених вимог, беручи до уваги, суб'єктів спору, суд вважає, що у даному випадку наявний публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ст. 104 КАСУ до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 122, 293, 294 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Київського міського голови ОСОБА_2, керівника апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування подання Київської міської адміністрації щодо призначення директора, визнання незаконним та скасування розпорядження Київського міського голови про призначення директора, визнання незаконним та скасування контракту щодо призначення директора, визнання незаконною та скасування додаткової угоди до контракту, визнання незаконним перебування на посаді директора, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: