_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7647/16-ц
Провадження № 2/520/5522/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОК Лоджістік» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив,

ПАТ КБ «ПриватБанк» в липні місяці 2016 року звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором від 22.08.2014 року в розмірі 453693,81 грн., посилаючись на невиконання ТОВ «ОК Лоджістік» зобовязань за кредитним договором і невиконання ОСОБА_2 зобовязань за договором поруки. У судовому засіданні представник банку вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 позов банку не визнавала і надала зустрічний позов про визнання припиненим договору поруки, укладеного 21.10.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 Надалі представник ОСОБА_2 надала заяву про збільшення позовних вимог і просила суд ухвалити рішення про визнання недійсним п.4.1 договору поруки від 21.10.2014 року і визнати договір поруки припиненим. До сьогоднішнього судового засідання після перерви представник ОСОБА_2 не зявився, надала заяву про вирішення спору за її відсутності, зазначивши, що позов банку не визнає і позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує.

Представник третьої особи ТОВ «ОК Лоджістік» до суду не зявився, сповіщався судом у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомив.

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

22.08.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і ТОВ «ОК Лоджістік» уклали Договір банківського обслуговування, який складається з заяви на відкриття рахунку, заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, і Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_3.

Представник банку доводить, що на виконання умов договору банк надав товариству кредитний ліміт в розмірі 200 000 грн. на поточний рахунок №7499 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку ОСОБА_3 і Клієнта. Позивач в позові стверджує, що на підставі заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9) ні прізвище, ні посаду особи, яка підписала заяву, ні дату складання заяви прочитати не можливо ОСОБА_2 приєдналась і зобов'язалась виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг (що знаходяться на сайті банку www.pb.ua), ОСОБА_4, які разом з даною заявою складають Договір банківського обслуговування; підписавши дану заяву ОСОБА_2 у порядку чинного законодавства також засвідчив згоду на ведення з ПАТ КБ „Приватбанк" документообігу, у тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладання електронного цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на поточний рахунок (надалі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (надалі - ліміт); техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності; про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших); банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку; при цьому утворюється дебетове сальдо; кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті процентів та винагороди (пункт 3.2.1.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 встановив ТОВ «ОК Лоджістік» кредитний ліміт у розмірі 35 000 грн. 00 коп. (з 23.10.2014р.),95000 грн. (з 07.11.2014 р.), 130 000 грн. 00 коп. (з 08.12.2014р.), 170000 грн. (з 06.03.2015р.) та 180 000 грн. (з 08.04.2015р.), 200 000 грн. (з13.05.2015 року) (а.с.25).

Згідно з пунктом 3.2.1.1.8 Умов та Правил надання банківських послуг проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-які іншій формі); при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту; згідно статей 212, 651 Цивільного кодексу України при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань за кредитом, банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого з зобов'язань за кредитом, банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов'язань має право встановити інший термін повернення кредиту; при цьому банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою засобів електронного зв'язку банка і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших); при непогашенні заборгованості у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, вказаної в повідомленні, вважається простроченою.

У пункті 3.2.1.1.11 Умов та Правил надання банківських послуг періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку; початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня; зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом; датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо; період безперервного користування „кредитним лімітом на поточному рахунку" - не більше 30 днів.

У звязку з невиконання ТОВ «ОК Лоджістік» зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість: за тілом кредиту 200 000 грн.

У відповідності до умов договору: пунктів 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.1.1., 3.2.1.4.1.2 та 3.2.1.4.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг, якими встановлено, що за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, ОСОБА_1 нарахував 123687,13 грн. відсотків за користування кредитом за період з 1.08.2015 року по 16.06.2016 року.

Посилаючись на положення пунктів 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 Умов та Правил, банк нарахував товариству комісію в сумі 19800 грн. за вищевказаний період.

Відповідно до пункту 3.2.1.5.1 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (в % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу; а у разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у пункті 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. ОСОБА_3 нарахував товариству пеню за порушення умов договору в розмірі 110206,68 грн.

Зобовязання ТОВ «ОК Лоджістік» за кредитним договором забезпечене порукою 21.10.2014 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір поруки №POR539, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в Кредитному договорі від 22.08.2014 року(пункт 3); цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, порука за цим договором припиняється через 15 років після укладання цього договору. Сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 15 років (пункт 5.1).

У звязку з невиконання позичальником зобовязань з повернення кредиту та сплати відсотків 10.06.2016 року на адресу позичальника і на адресу поручителя ОСОБА_3 направив претензії з вимогою повернути кредитні кошти в сумі 373897,4 грн., сплатити відсотки в сумі 202981,71 грн., комісію в сумі 19800 грн. і пеню в сумі 177560,58 грн., а всього 774239,69 грн. Відповідач і третя особа досудову вимогу банку залишили без задоволення, тому банк звернувся до суду з цим позовом.

Представник ОСОБА_2, не визнаючи позов банку, заявив зустрічні вимоги і просить суд визнати недійсним п.4.1 Договору поруки від 21.10.2014 року, тому як договір поруки не відповідає в цій частині договору кредиту (умовам і Правилам). Так, відповідно до п.3.2.1.6.1 «Умов та Правил надання банківських послуг» цей договір набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами за цим договором. В той час, як п.4.1 договору поруки визнано термін його дії 15 років з моменту його підписання. Посилаючись на основне зобовязання, яке не має визначеного строку дії, представник ОСОБА_2 вимагає визнати договір поруки в частині п.4.1 недійсним і визнати договір поруки припиненим.

Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню, а зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених у законі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 надав до суду вимогу про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, стверджуючи, що ні позичальник ні поручитель не виконали свої зобовязання за кредитним договором і договором поруки. На обґрунтування своїх доводів позивач посилався на досудову вимогу на адресу як позичальника так і поручителя від 10.06.2016 року і на розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.26-28,31). Суд критично ставиться до вказаних доказів. В претензії від 10.06.2016 року банк виклав вимогу повернути кредитні кошти в сумі 373897,4 грн., сплатити відсотки в сумі 202981,71 грн., комісію в сумі 19800 грн. і пеню в сумі 177560,58 грн., а всього 774239,69 грн. В розрахунку заборгованості зазначено, що позичальник має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 453693,81 грн., де борг за кредитом 200000 грн., заборгованість за відсотками -123687,13 грн., борг за комісією 19800 грн., пеня 110206,68 грн. З розрахунку не вбачається, що у період з 10.06.2016 року по 01.07.2016 року позичальник (або поручитель) повернули банку будь-які грошові кошти. Усунути розбіжності у названих документах суд не має можливості за відсутністю відповідних письмових доказів (виписок по рахунку). З заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг не можливо встановити посадову особу позичальника ТОВ «ОК Лоджістік», яка написала цю заяву, прочитати дату також не є можливим. Договір поруки ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 уклали 21.10.2014 року. Як зазначено в п.1.1 Договору поруки предметом договору є …г) кредит в розмірі 35000 грн. Письмові докази того, що поручитель ОСОБА_2 ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку до суду ОСОБА_3 не надані. З урахуванням викладеного суд вважає позов недоведеним.

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

В останньому реченні частини 4 ст.559 ЦК України визначено « якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки .»

Судом встановлено, що умовами договору кредиту (Умови та правила надання банківського кредиту) строк дії основного зобовязання не визначено, а зазначено «до повного виконання зобовязань Сторонами за цим договором». У договорі поруки, який забезпечує виконання кредитного договору зазначено, що договір поруки припиняє свою дію через 15 років після укладання цього договору. Суд вважає, що умови договору поруки повинні відповідати умовами договору кредиту щодо строків дії, тому визнає п. 4.1 Договору поруки від 21.10.2014 року недійсним.

Таким чином, кредитний договір у вигляді приєднання ТОВ «ОК Лоджістік» до Умов та Правил надання банківських послуг є основним зобовязанням, що не має строку дії, тому кредитор мав право предявити позов до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки до 21 жовтня 2015 року, а позов до суду надійшов 1.07.2016 року (досудову вимогу банк направив поручителю 16.06.2016 року). Тому у відповідності до положень ч.4 ст.559 ЦК України суд визнає договір поруки, укладений між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «Приватбанк» 21.10.2014 року припиненим.

Керуючись ст..212,213,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОК «Лоджістік» про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ОК Лоджистік» про визнання договору поруки припиненим, про визнання договору поруки частково недійсним задовольнити.

Визнати недійсним п.4.1. Договору поруки №POR 539, укладеного 21 жовтня 2014 року між Публічним Акціонерним товариством ОСОБА_1 Приватбанк» і ОСОБА_2.

Визнати припиненим договір поруки №POR 539, укладений 21 жовтня 2014 року між Публічним Акціонерним товариством ОСОБА_1 Приватбанк» і ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.