06 вересня 2017 року
Справа № 489/503/17
Номер провадження 2/489/976/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Недавньої А.С.,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивачка зазначала, що реєстрація відповідача у квартирі не дає їй можливості реалізовувати своє право власності належним чином.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. У попередньому судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Вказував, що він проживає у спірній квартирі.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника, свідка ОСОБА_5, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.04.2001 р., зареєстрованого на Товарній біржі «Мегаполіс-Інфо» за № 494.

Відповідно до Акту наданого позивачкою, складеного ОСББ «Океан» 30.01.2017 р. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак з січня 2016 року за вказаною адресою не проживає. Цей акт підписали безпосередньо сусіди позивача та він завірений головою та паспортистом ОСББ.

Разом з тим, відповідачем до суду було надано Акт, складений ОСББ «Океан» 02.02.2017 р., відповідно до якого ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та починаючи з 2012 р. проживає у спірній квартирі. До цього акту суд ставиться критично, оскільки він виготовлений тією ж установою, завірений тими ж особами, проте підписаний він особами, які не мешкають біля квартири сторін та не можуть через це мати уяви про її мешканців. Інших доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач не надав суду.

З пояснень свідка, опитаного у судовому засіданні, вбачається, що відповідач в квартирі не проживає вже тривалий час (більш ніж рік), не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей у квартирі немає та він не є членом родини позивача.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, обґрунтовані, доведені належними та достатніми доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3,19.01.1971р.н. таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова