Справа № 288/481/14-ц
Провадження № 2-др/288/3/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Зайченко Є. О.,

секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,

за участю: заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 288/481/14-ц провадження № 2/288/1/17,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирського обласного лабораторного центру Міністерства охорони здоровя України" про поновлення на роботі лікарем епідеміологом, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 січня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирського обласного лабораторного центру Міністерства охорони здоровя України" про поновлення на роботі лікарем епідеміологом, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

20 лютого 2017 року до Попільнянського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 288/481/14-ц провадження № 2/288/1/17.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2017 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2017 року скасовано, справу повернуто до суду для вирішення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Заявник та його представник в судовому засіданні в повному обємі підтримали вимоги заяви та просили суд винести додаткове рішення, у якому вказати вищезазначені вимоги.

Представник Державної установи "Житомирського обласного лабораторного центру Міністерства охорони здоровя України" в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Суд, вислухавши Заявника та його представника, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції визначено, що при ухвалені рішення не вирішено питання з приводу заявлених Позивачем позовних вимог, стосовно яких сторони подавали докази і давали пояснення, а саме подавались суду письмові пояснення, які фактично містили позовні вимоги, у яких ОСОБА_1 просив суд: поновити його на посаді лікаря епідеміолога, а у випадку відмови у поновленні - визнати неправильним формулювання причини його звільнення, змінити таке формулювання, вказавши в рішенні суду причини звільнення у точній відповідності до норм чинного законодавства із посиланням на пункт 6 статті 36 КЗпПУ, а саме: відмова від продовження роботи у звязку з зміною істотних умов праці; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, вихідну допомогу та судові витрати по справі; визнати, що в позовній заяві від 26 серпня 1997 року відсутня вимога вважати його звільненим за статтею 38 КЗпП України з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділом та скасувати рішення районного суду від 16 вересня 1998 року.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено:

висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобовязаний або має право його допустити.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином статтею 220 ЦПК України, вирішено вичерпний перелік підстав для ухвалення судом додаткового рішення.

Нормами статті 220 ЦПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Тобто, вказана норма процесуального закону встановлює, визначає та регламентує підстави вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення. Додаткове рішення суду це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, повязані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розвязав окремі процесуальні питання.

В поданій заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 вказує, що суд ухвалюючи рішення вирішив не всі позовні вимоги, а саме: поновити на посаді лікаря епідеміолога, а у випадку відмови у поновленні визнати неправильним формулювання причини звільнення і відповідно до статті 235 КЗпПУ змінити формулювання вказавши в рішенні суду причини звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на пункт 6 статті 36 КЗпПУ, а саме: відмова від продовження роботи у звязку з зміною істотних умов праці. Стягнути 3307 гривень середня зарплата за 15 днів вимушеного прогулу. Стягнути 5071 гривня - місячна вихідна допомого за статтею 44, 49-3 КЗпПУ. Зазначити в рішенні від 24 січня 2017 року про помилки в рішення районного суду від 16 вересня 1998 року, правильним слід вважати ОСОБА_1 звільненим з роботи з посади завідувача епідеміологічним відділом з внесенням змін в трудову книжку ОСОБА_1. Стягнути з належного Відповідача 1265 гривень судових витрат станом на 28 лютого 2017 року. Стягнути з Відповідача 1067 гривень судових витрат повязаних з явкою до суду з компенсацією за відрив від звичайних занять з поїздками та походами в судові засідання, з добовими витратами в дні поїздок до суду за межі місця проживання.

Враховуючи вищевикладене, наведені в заяві ОСОБА_1 від 20 лютого 2017 року, підстави для ухвалення додаткового рішення не є усуненням його недоліків, а призведуть до зміни суті основного рішення, а тому за наведених обставин, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись статей 208, 210, 197, 220 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_3