АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/515/13-ц Головуючий суддя І інстанції Прошутя І.Д.
Провадження № 22-ц/790/23/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири нежитлових приміщень, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2,треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк».

В обґрунтування позову зазначили, що вони проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з ними проживав син, який помер 19 лютого 2010 року та з 2007 року проживає невістка- Працьовита І.І.

23 жовтня 2007 року син привіз їх з відповідачкою до банку, як він пояснив, там знаходився нотаріус. Син хотів оформити на себе з дружиною договір довічного утримання і попросив їх надати правовстановлюючі документи на квартиру. Після дослідження документів були зроблені їх фотокопії, а потім їм надали підписати якісь листи для встановлення копій з оригіналами правовстановлюючих документів. Вони були не проти укладання договору довічного утримання, оскільки є людьми похилого віку - по 89 років та потребують допомоги.

У лютому 2010 року після похорон сина ОСОБА_2 сповістила їх, що вона є власником квартири, оскільки 23 жовтня 2007 року вони продали її їй. Однак, за даний «договір купівлі-продажу» грошей вони не отримували. Наміру на продаж квартири не було, оскільки іншого житла вони не мають.

Вони вважали, що укладали договір довічного утримання. Однак, після підписання договору син з відповідачкою виїхали на орендовану квартиру, до них більше не звертались. Ні відповідачка, ані нотаріус не пояснили зміст укладеного договору.

Як стало відомо, квартира знаходиться у заставі ЗАТ «ОТП Банк», оскільки відповідачка є іпотекодавцем по кредитному договору ОСОБА_4 Договір купівлі-продажу укладено в один день з кредитним та іпотечним договорами.

Просили визнати договір купівлі-продажу квартири №144 у житловому будинку №18 по вул. Червоношкільна набережна в м. Харкові від 23 жовтня 2007 року недійсним; повернути сторони у первісне становище; зобовязати органи зі справ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Червонозавдському районі м. Харкова зняти з реєстрації ОСОБА_2; зобовязати БТІ скасувати реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_2; зобовязати ЗАТ «ОТП Банк» зняти арешт з спірної квартири.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 травня 2011 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2012 року заочне рішення змінено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року заочне рішення суду від 26 травня 2011 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2012 року скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи позивачами уточнено позовні вимоги.

Зазначають, що вона не мали наміру на продаж квартири.

ОСОБА_2 тривалий час -до 19 січня 2009 року не реєструвала за собою право власності на спірну квартиру, передбачаючи, що у разі перереєстрації вони можуть дізнатися про зміну власника: у комунальних установах ОСОБА_1 зареєстрований як власник квартири, комунальні послуги сплачує самостійно.

Вони продовжують мешкати у квартирі. Відповідачка в квартирі не проживає, з реєстраційного обліку знялася та зникла, інтересу до квартири не проявляє, комунальні послуги не сплачує.

Остаточно просять визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № 144 в житловому будинку № 18 по вул. Червоношкільна набережна у м. Харкові між ними та ОСОБА_2І,; повернути сторони в попередній стан.

Відповідачі та треті особи в судове засідання не зявились.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, у звязку зі смертю позивача 10 жовтня 2013 року.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що підписи у замовленні від 03 жовтня 2007 року, в акті поточних змін, в договорі-замовленні на відчуження квартири у графах «Домовладелец» та «Замовник» зроблені ані ним, ані ОСОБА_5

Витяг КП «Харківське МБТІ» на відчуження квартири отримувала третя особа без повноважень, яка підробила його з дружиною підписи.

Відповідачка зібрала весь пакет документів, які отримала без їх дозволу, будь-яких документів, які б надавали можливість представляти його з дружиною інтереси нікому не надавали, що свідчить про відсутність волевиявлення на укладання договору купівлі-продажу.

Договір не був спрямований на настання реальних наслідків, оскільки він з дружиною до часу її смерті(а він і зараз), проживають в квартирі, сплачують комунальні послуги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належала на праві спільної сумісної власності квартира № 144 у житловому будинку № 18 по вулиці Червоношкільна набережна в м. Харкові.

23 жовтня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з однією сторони та ОСОБА_2 з другої укладено договір купівлі-продажу цієї квартири, відповідно до якого відповідачка набула у власність спірну квартиру.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Згідно із частиною третьою статті 203, 215 ч.1 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.230 ЦК України Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З роз'яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

При вирішенні питання про недійсність договору колегія враховує не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров'я; наявність у нього спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України 21 жовтня 2015 року № 6-202цс15.

Позивач є особою похилого віку, на час укладання договору йому та його дружині було 87 років, зараз 94 років, за станом здоровя потребує стороннього догляду та допомоги, спірне житло є його єдиним місцем проживання, в якому він проживає з 1969 року, самостійно документами для укладання договору купівлі-продажу він або ОСОБА_5 не займалися, тому вважати що його волевиявлення було спрямовано на відчуження своєї частки квартири шляхом укладання договору купівлі-продажу підстав не має.

Після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 продовжували проживати у спірній квартирі, сплачувати комунальні послуги, підтримувати її у належному стані тощо.

ОСОБА_2 зналась з реєстрації у 2010 році, на себе рахунки щодо сплати комунальних послуг з часу укладення спірного договору не переоформлювала та не сплачувала, інтересу до спірного житла не проявляла.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник позивача, витяг з КП «Харківське МБТІ», на підставі якого було проведено відчуження квартири, не містить мети його складання а саме- продаж квартири.

Як вбачається з висновку судово- почеркознавчої експертизи, підписи у замовленні від 03 жовтня 2007 року, в акті поточних змін, в договорі-замовленні на відчуження квартири у графах «Домовладелец» та «Замовник» зроблені ані ОСОБА_5, ані ОСОБА_1

Витяг з КП «Харківське МБТІ» на відчуження квартири отримувала стороння особа, якою повноваження на представлення їх інтересів ОСОБА_1. та ОСОБА_5 не надавались, а тому вважати, що позивачем було вчинено дії, спрямовані на відчуження квартири не можна.

На даний час квартира зареєстрована за ОСОБА_1 на підстав рішення апеляційного суду від 14 червня 2012 року.

ОСОБА_2 в один день уклала цей договір купівлі-продажу та іпотеки; оцінка квартири визначалася в гривні, але в еквіваленті до франків, які отримував в кредит ОСОБА_4

Враховуючи всі обставини по справі, вік позивача, стан його здоровя, проживання в квартирі колегія вважає, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Зараз квартира перебуває в іпотеці у ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернуто стягнення на квартиру, однак рішення суду не виконується у звязку з дією мораторію.

Відносно іншої 1/2 частини квартири, яка належала ОСОБА_5, то рішення суду підлягає скасуванню з відмовою в позові в цій частині з інших підстав.

Позов заявлено двома позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_1

ОСОБА_5 померла 10 жовтня 2013 року.

Ухвалою суду від 07 липня 2015 року провадження у справі за її позовом закрито у звязку зі смертю позивача, оскільки, як зазначає суд, спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Ухвалою апеляційного суду від 23 серпня 2017 року ухвала суду скасована; справа в цій частині направлена до суду першої інстанції для розгляду.

Як зазначає представник ОСОБА_1 він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, спадщину прийняв, оскільки проживав та зареєстрований з ОСОБА_5 в спірній квартирі; інші спадкоємці відсутні.

Оскільки зараз відсутні дані, хто є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 з представленням відповідних документів, то колегія відмовляє в позові з цих підстав.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог в частині продавця ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати недійсним в 1/2 частині договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №5368 в частині продавця ОСОБА_1.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: