Справа пр. №2/756/4767/17
У Х В А Л А

30 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи ОСОБА_1 до відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії.

29 серпня 2015 року дана справа була передана на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

За положеннями ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

ОСОБА_1, заявляючи вимогу про зобов'язання службових осіб відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовувала її тим, що вона звернулась до відповідача з заявою від 03 серпня 2017 року про зняття ОСОБА_2 з реєстрації, проте останній до цього часу зареєстрований у згаданій квартирі. Так, позивач зазначила, що усупереч положенням ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України" службовими особами відповідача не було знято ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в рішенні від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" (Dobbertin v. France) зазначив, що ч. 1 ст. 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (п. 44), притаманну відповідній судовій установі.

Відтак, розмежування юрисдикційних повноважень між загальними і спеціалізованими судами гарантує право кожної людини на ефективний судовий захист.

За правилами ст. 1 КАС України цей Кодекс визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 1 ст. 3 КАС України).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на протиправності дій службової особи відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діяла у даному випадку як суб'єкт, наділений владними функціями приймати рішення про зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання, у зв'язку з недотриманням нею вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України", а саме відмовою у знятті з реєстрації місця проживання протягом семи днів на підставі заяви особи. Тобто, у цій справі спір не є житловим, не має цивільно-правового характеру, оскільки позивачем не заявлено вимог до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, або вимог про виселення чи усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії службової особи відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, яка у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень (така правова позиція суду відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 25 квітня 2017 року №21-3197а16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування іншими судами загальної юрисдикції).

З огляду на викладене, суддя вважає, що даний спір підвідомчий суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження в цивільній справі у випадку, якщо заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вищенаведене, та, керуючись ст. 122 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка звернулась з нею до суду.

Роз'яснити позивачеві, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Т.В. Андрейчук