Справа № 363/3498/16-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/3874/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вишгородського відділення філії «Київське РУ» Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості в розмірі 26 430,97 грн., суму пені в розмірі 628,08 грн., суму витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., посилаючись на те, що за її заявою у Вишгородському відділенні філії «Київське РУ» ПАТ КБ «ПриватБанк» на її імя було відкрито картковий рахунок 208649 та емітована кредитна картка із кредитним лімітом в розмірі 15 000 грн. Позивачка користувалась зазначеним картковим рахунком та станом на 06.07.2015 року мала заборгованість перед банком за цим рахунком в розмірі 5 313, 31 грн.

06.07.2015 року на її мобільний номер зателефонував невідомий їй чоловік, який представився працівником СБ ПАТ КБ «ПриватБанк» та під час розмови запропонував їй пройти перевірку її персональних даних в банку. Вказаною особою було продиктовано позивачу номер її карткового рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк», дату відкриття рахунку та термін його дії. Позивач підтвердила ці дані, проте жодних даних щодо РІN-коду та CVV-коду по кредитній картці 208649 нікому не повідомляла.

Через півгодини після закінчення розмови із невідомим чоловіком на мобільний телефон позивача поступило смсповідомлення про зняття з її карткового рахунку коштів в розмірі 9 458,80 грн. за переказ коштів з картки та 204 грн. за оплату телекомунікаційних послуг EASYPAY KYIV.

Того ж дня позивач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідним запитом про зупинення несанкціонованого переказу коштів та повернення їй списаних з її рахунку коштів.

На запит ОСОБА_2 від 06.07.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав лист від 07.10.2015 року, в якому повідомив її про те, що вона стала жертвою «фішингової» схеми шахраїв, а відповідно до «Умов і правил надання банківських послуг» банк не несе відповідальності за втрату коштів клієнтів з їх рахунків в разі, якщо ця втрата відбулася через необережність, та порадив звернутися до правоохоронних органів.

06.07.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області з відповідною заявою про злочин, яку було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 5361 від 06.07.2015 року.

19.08.2016 року ОСОБА_2 повторно звернулася до керівництва банку з вимогою про повернення їй викрадених коштів, на що банк не відреагував, продовжуючи натомість нараховувати на цю суму відсотки та штрафи. Станом на 31.08.2016 року заборгованість по кредитному рахунку позивача становить 27 467,67 грн.

Оскільки відповідач незаконно списав кошти з карткового рахунку позивача, нарахував на цю суму відсотки та штрафні санкції, та відмовляється повернути вищевказані кошти позивачу, остання і звернулась до суду з позовом про стягнення цих коштів з банку в примусовому порядку.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, остання отримала кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписавши Анкету-заяву, ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (а.с.95-144).

В якості фінансового телефону ОСОБА_2 був зазначений телефонний номер +62, також позивачу була видана кредитна картка № 287739.

06 липня 2015 року через Приват 24 з кредитної картки № 287739 були перераховані грошові кошти у розмірі 9 458,80 грн. за переказ коштів з картки та 204 грн. за оплату телекомунікаційних послуг EASYPAY KYIV.

З виписки про користування кредитною карткою 208649, яка була видана на імя ОСОБА_2, від 31.08.2016 року № LTLVQ0T2-7JQ5-VPL9, та виписки за період з 01.01.1999 року по 18.01.2017 року, які були видані ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що позивач ОСОБА_2 неодноразово користувалась кредитним лімітом та станом на 06.07.2015 року мала заборгованість перед банком у розмірі 5 313,31 грн. (а.с.19, 52-68).

Як пояснила сама позивач, 06.07.2015 року на її мобільний номер зателефонував невідомий їй чоловік, який представився працівником СБ ПАТ КБ «ПриватБанк». Під час розмови останній запропонував їй пройти перевірку її персональних даних в банку. В ході розмови вказаною особою було продиктовано позивачу номер її карткового рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк», дату відкриття рахунку та термін його дії. Позивач підтвердила ці дані, проте жодних даних щодо РІN-коду по кредитній картці 208649 вона нікому не повідомляла. Через півгодини після закінчення розмови із невідомим чоловіком на мобільний телефон позивача поступило смсповідомлення про зняття з її карткового рахунку коштів в розмірі 9 458,80 грн. за переказ коштів з картки та 204 грн. за оплату телекомунікаційних послуг EASYPAY KYIV, зняття зазначених коштів підтверджується випискою про користування кредитною карткою 208649, виданою на імя ОСОБА_2 від 31.08.2016 року № LTLVQ0T2-7JQ5-VPL9, яку було видано ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.19).

Того ж дня ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідним запитом про зупинення несанкціонованого переказу коштів та повернення їй списаних з її рахунку коштів за кредитною карткою 208649, на що листом від 06.07.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив позивача про те, що вона стала жертвою «фішингової» схеми шахраїв, а відповідно до «Умов і правил надання банківських послуг» банк не несе відповідальності за втрату коштів клієнтів з їх рахунків в разі, якщо ця втрата відбулася через необережність, та порадив звернутися до правоохоронних органів (а.с.20-21).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_2 в якості підстави позову зазначає ст.1073 ЦК України, відповідно до якої у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти з рахунку позивача були списані відповідачем безпідставно, суду надано не було, натомість судом обґрунтовано встановлено, що саме позивачем порушені вимоги, передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг щодо забезпечення безпеки розрахункових операцій за допомогою платіжної картки, що, зокрема, вбачається з наступного.

Відповідно до пунктів 1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг Банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому SMS-повідомлення ПІН - коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват-24, пароля (ніку) MobiBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього збереження і використання та прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів.

Аналогічні положення містяться у пунктах 1.1.5.30, 2.1.1.2.20 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк не несе відповідальність перед Власником карти за всі операції, у випадках передачі мобільного телефону, сім-карти, стікеру PayPass третім особам. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами.

В пункті 1.1.5.13 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції , які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Аналогічна відповідальність Держателя передбачена пунктом 1.1.5.29 Умов та Правил надання банківських послуг.

У відповідності до пункту 2.1.1.2.20 та пункту 2.1.1.5.10 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами та повинен вживати заходів щодо запобігання втрати (розкрадання) Карток, ПІНа або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їх незаконного використання.

Позивачем ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувався факт розмови по телефону 06.07.2015 року зі сторонньою особою, якій вона повідомила дані стосовно номеру своєї картки, дати її видачі та строку дії, тому правильним, на думку колегії, є і висновок суду про те, що позивачем сторонній особі були повідомлені також і дані стосовно РІN-коду, без якого зняття коштів з карткового рахунку є неможливим.

Оскільки саме позивачем порушені вимоги, передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг щодо забезпечення безпеки розрахункових операцій за допомогою платіжної картки в частині надання третій особі під час телефонної розмови конфіденційної інформації, наслідком чого стало зняття з її рахунку грошових коштів, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: