Справа № 236/2605/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2017 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Бікезіна О.В., розглянувши заяву в порядку окремого провадження ОСОБА_1 заінтересована особа відділ освіти Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А:

08.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту її звільнення. З матеріалів справи вбачається, що заявник працювала з 15.12.1994 року на посаді вчителя початкових класів СШ №147 м. Донецька, про що свідчить запис у її трудовій книжці. Відповідно до наказу відділу освіти виконкому Будьоновської районної ради міста Донецька заявнику було надано відпустку по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку - до 09.06.2015 року. З початком бойових дій на території міста Донецька та початку АТО заявник з родиною виїхали до сел. Дробишево Лиманського району Донецької області. Заявник 05.12.2014 року зареєструвалася з дітьми як внутрішньопереміщена особа. По закінченню декретної відпустки 09.06.2015 року вона подала заяву про її звільнення за власним бажанням адміністрації середньої школи №147 м. Донецька. Її було звільнено на основі наказу № 47-к/дл, при цьому у трудовій книжці зроблено відповідний запис, та поставлено печатку ДНР, яка є недійсною на території України. В теперішній час вона бажає працевлаштуватися на території Лиманського району Донецької області. За таких обставин заявник просила суд встановити факт її звільнення, 09.06.2015 року на основі наказу № 47-к/дл з займаної посади вчителя початкових класів за особистим бажанням.

Ознайомившись із вказаною заявою, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.15 ч.1 п.1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч. 1ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, а також листі Верховного суду України «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року роз"яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Також підлягає з"ясуванню чи не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Виходячи із змісту ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Записи про звільнення в трудову книжку вносяться та підписуються виключно роботодавцем за основним місцем працевлаштування, після видання наказу в день звільнення працівника.

Проте, слід зазначити, що відсутній нормативно-правовий акт, який зобовязує нового роботодавця контролювати правильність внесення записів у трудову книжку нового працівника попередніми роботодавцями.

З поданої заяви та долучених до неї доказів не вбачається ким та яким чином порушені права заявника, чи намагалася вона з 2015 року вирішити порушене питання в позасудовому порядку (чи зверталася з питання припинення трудових відносин до роботодавця, який перемістився на підконтрольну Україні територію; чи намагалася отримати дублікат трудової книжки; тощо). За таких обставин, заявник фактично просить суд виконати обов"язки роботодавця щодо звільнення працівника, не доводячі, що не має можливості у встановленому законом порядку оформити звільнення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки заявник має іншу можливість одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення заява не підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства у формі окремого провадження, у зв"язку із чим слід відмовити у відкритті провадження за вказаною заявою.

Роз"яснити заявнику, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_1 заінтересована особа відділ освіти Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту що має юридичне значення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя -