Справа №766/8745/16-ц
Пров. №2/766/2618/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя - Гаврилов Д.В.,

секретар - Кована В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Суворовського району м. Херсона та виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Суворовського району м. Херсона, про визначення способу участі у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 07.10.2016 року просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.09.2004 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася донька - ОСОБА_4. З серпня 2013 року до червня 2015 року позивач з донькою проживали у квартирі, яку позивач винаймала за свій рахунок та оплачувала комунальні послуги. За цей час дитина повністю знаходилась на її утриманні та вихованні. На час розгляду справи позивач разом з донькою проживає у м. Миколаєві разом з теперішнім цивільним чоловіком ОСОБА_5, який займається вихованням дитини, піклується про неї, як про доньку. Відповідач не бере участі у вихованні доньки та позашкільному розвитку, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться її життям та здоров'ям, не сплачує аліментів, не виявляє до дитини батьківських почуттів, турботи.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 з вимогами про визначення способу участі у вихованні дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тими обставинами, що ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, що порушує його права як батька дитини. Також зазначає, що працює, за місцем роботи характеризується позитивно, алкогольних напоїв не вживає, має власне житло, має бажання брати участь у вихованні та житті доньки.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували.

Відповідач та його представник проти первісного позову заперечували, надали письмові заперечення з цього приводу, вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили їх задовольнити.

Представник третьої особи виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Суворовського району м. Херсона в судовому засіданні зазначила про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_3 та про доцільність відновлення родинних зв'язків між донькою та батьком, надавши йому право безперешкодного спілкування з дитиною за домовленістю між батьками та бажанням дитини, а також необмежене спілкування з дитиною через засоби електронного та телефонного зв'язку.

Представник третьої особи виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав висновок органу опіки щодо розв'язання спору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності з вимогами ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком).

Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позивач на підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої доньки.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 підтвердили той факт, що після припинення шлюбних відносин відповідач деякий час не цікавився донькою та не спілкувався в з нею.

Разом з тим, суд вважає, що на час розгляду справи відповідач змінив свою думку, він бажає приймати участь у вихованні дитини, вживає заходів щодо відновлення спілкування з дитиною. Зазначене не було спростовано ані позивачем, ані допитаними в судовому засіданні свідками. Тому суд погоджується з висновками органів опіки щодо недоцільності позбавлення батьківських прав, яке є крайнім заходом впливу.

Отже, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Щодо вимог зустрічного позову висновки суду наступні.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько, мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 15 вказаного Закону передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно вимог ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

До матеріалів справи долучено висновок виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 03.11.2016 року, згідно якого органом опіки визнано доцільним відновлення родинних зв'язків між ОСОБА_2 та його донькою ОСОБА_3, надавши батьку право безперешкодного спілкування з дитиною першу та третю неділю місяця та бажанням дитини, а також необмежене спілкування з дитиною через засоби електронного та телефонного зв'язку.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи № 018-2017, яку було призначено за клопотанням представника позивача, дитина не сприймає ОСОБА_2 як свого батька. Експерт зазначив, що найменш шкідливим для психічного здоров'я дитини є її спілкування за бажанням під час побачень з ОСОБА_2 за місцем її мешкання та засобами електронного зв'язку.

Враховуючи те, що відповідач виявляє бажання брати участь у вихованні доньки, на що має право відповідно до чинного законодавства, а також те, що між сторонами виник спір щодо цих питань, враховуючи інтереси самої дитини, суд визнав за необхідне задовольнити зустрічний позов частково та визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні малолітньої доньки - ОСОБА_3 шляхом встановлення необмеженого спілкування за бажанням дитини засобами електронного зв'язку та шляхом надання права на спілкування з дитиною під час побачень за бажанням дитини за домовленістю з матір'ю та у присутності останньої.

Керуючись ст.ст. 141,150,157, 159,164 СК України, ст.ст. 11, 12 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст.10, 11, 60, 61,88, 209, 212 - 215, 295 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення необмеженого спілкування за бажанням дитини засобами електронного зв'язку та шляхом надання права на спілкування з дитиною під час побачень за бажанням дитини за домовленістю з матір'ю - ОСОБА_1 та у присутності останньої.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяД. В. Гаврилов