Справа № 202/3348/17
Провадження № 2/202/1785/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,
за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, -
У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення. У своїй позовній заяві позивачпосилався на те, що відповідачі проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконують, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2017 року становить 18 129 грн. 35 коп. з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення, яку позивач просить стягнути з відповідачів у примусовому порядку, а також стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 1600 грн. 00 коп.
10 вересня 2015 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було скасовано судовий наказ №2-н/202/602/2015, виданий 12 серпня 2015 року, за заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 боргу по оплаті послуг водопостачання і водовідведення в розмірі 12 208 грн. 96 коп., витрат по сплаті судового збору в сумі 60 грн. 90 коп., у звязку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.
Представник позивача відповідно до заяви від 17.08.2017 року просив суд розглядати справу за його відсутності.
Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися згідно з правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України.
Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору.
У відповідності до ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» від 10.01.2002 № 2918-111, споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 20.06.2012 року у справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок по оплаті житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.
Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобовязання.
Відповідно до ст. 160 ЖК Української РСР члени сімї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають з договору найму.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на його користь у розмірі 800 грн. 00 коп. з кожного.
Керуючись: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 160 ЖК України, ст.ст. 11, 526, 541 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11, 15, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар