_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9391/17
Провадження № 2/520/8598/17
УХВАЛА

31.08.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

10.08.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_1 надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину № 52207420 від 20.12.2011, втому числі дублікат даного свідоцтва № 52372354 від 02.02.2012, виданих приватним нотаріусом ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_10;

- визнати недійсним Договір дарування, серія та номер 1910 від 06.10.2014 посвідчений Приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_11;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :47:001:0085, загальною площею 0,0174 за адресою, м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44;

- витребувати у ОСОБА_4 з незаконного володіння земельну ділянку кадастровий номер :47:001:0085, загальною площею 0,0174 за адресою, м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44;

- визнати недійсним Договір дарування, серія та номер 2-336 від 06.03.2015 посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОМНО ОСОБА_1. О. Ю.;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :47:001:0087, загальною площею 0,0364 за адресою, м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44;

- витребувати у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з незаконного володіння - земельну ділянку кадастровий номер :47:001:0087, загальною площею 0,0364 за адресою, м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44;

- визнати недійсним Договір дарування, серія та номер 1223 від від 23.09.2014 посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_12;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :47:001:0086, загальною площею 0,0462 за адресою, м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44;

- витребувати у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з незаконного володіння земельну ділянку кадастровий номер :47:001:0086, загальною площею 0,0462 за адресою, м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи те, що спір по справі стосується нерухомого майна, яке територіально відноситься до Київського районну м. Одеси, а від так вказана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 31.08.2017 року, після усунення позивачем недоліків поданої заяви відповідно до ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 11.08.2017 року, на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату і час проведення попереднього судового засідання.

В позовній заяві, позивачем ОСОБА_2 заявлено вимогу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо:

- земельної ділянки, загальною площею 0,0174, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0085;

- земельної ділянки, загальною площею 0,0462, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0086;

- земельної ділянки, загальною площею 0,0364, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0087.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку коли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Позивач звертаючись до суду з зазначеною заявою та позовом зазначив, що ним подано позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання договорів дарування недійсними, витребування майна та визнання права власності стосовно: земельної ділянки, загальною площею 0,0174, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0085; земельної ділянки, загальною площею 0,0462, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0086; земельної ділянки, загальною площею 0,0364, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0087.

Позивач в обґрунтування позовних вимог та заяви про забезпечення позову посилається на те, що 24.02.2011 року помер його батько - ОСОБА_10, про що в Книзі реєстрації смертей 26 лютого 2011 року зроблено відповідний актовий запис №302.

Позивачем зазначено, що на момент його - ОСОБА_10 смерті, останньому належало певне майно, у тому числі земельна ділянка, яка розташована за адресою: м, ОСОБА_12, вул. Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0075.

На випадок своєї смерті ОСОБА_10 не залишив жодних розпоряджень, у зв'язку з чим, як вважає позивач, спадкування після його смерті повинно відбувається за законом.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як зазначив, є сином померлого.

На день смерті батька, позивач був неповнолітньою особою, оскільки йому ОСОБА_2 було повних 17 років.

Оскільки позивач на час смерті батька був неповнолітнім, а також, що не відмовлявся від прийняття спадщини в передбачуваний законом строк, вважає себе таким спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті свого батька в день його смерті.

Однак, як посилається позивач, на той час він не звернувся до нотаріуса з заявою щодо видачі свідоцтва про права на спадщину, оскільки працював у футбольному клубі Туреччини, і після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті батька перебував закордоном. Після повернення до України, як стверджує позивач, він також не квапився з даним питанням, оскільки було багато інших проблем, а також він не міг знайти оригінали документів на спадкове майно, що в свою чергу ускладнювало процес, але не дивлячись на це, він був впевнений, що моє право захищене, так як спадщину прийняв, є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька і отримання свідоцтва про право на спадщину це його право.

У липні 2017 року, звернувшись до приватного нотаріуса, як стверджує позивач, йому стало відомо, що приватним нотаріусом ОСОБА_9 була відкрита спадкова справа після смерті його батька - ОСОБА_10 та 20.12.2011р. видане свідоцтво про право на спадщину №52207420 на ім'я ОСОБА_3, а також 02.02.2012 приватним нотаріусом ОСОБА_9 був виданий дублікат свідоцтва про право на спадщину № 52372354 на ім'я ОСОБА_3.

Позивач зазначив, що ОСОБА_3 він знає, як колишню дружину свого покійного батька, однак вони розлучились ще 01.11.2005 році, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про шлюб № 2. У звязку з чим, позивач вважає, що ОСОБА_3 є особою, яка не мала право на спадщину після смерті ОСОБА_10.

Дізнавшись про вказані обставини, як стверджує у позові ОСОБА_2, він намагався зв'язатись з ОСОБА_3, але вона не йде на контакт. Також позивач, дізнався від знайомих, що вона ОСОБА_3 побудувала на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44 - будинок на виставила його на продаж, що підтверджується, як стверджує позивач, оголошенням в інтернеті.

Крім вказаного, позивач також дізнався, що в публічній кадастровій карті земельна ділянка за кадастровим номером :47:001:0075, значиться як архівна, дата перенесення в архів 12.05.2014 року у зв'язку з поділом.

ОСОБА_2 посилається на те, що на цей час, за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44, в Публічній кадастровій карті замість земельної ділянки, кадастровий номер :47:001:0075, містяться відомості про три земельні ділянки за кадастровими номерами: :47:001:0085, :47:001:0086 та :47:001:0087, які були утворені шляхом поділу земельної ділянки :47:001:0075.

Отримавши інформацію з державного реєстру речових прав позивачеві стало відомо, що:

- земельна ділянка, загальною площею 0,017 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0085, на підставі договору дарування, серія та номер 1910 від 06.10.2014 посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_11, належить ОСОБА_4;

- земельна ділянка, загальною площею 0,0364 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0087, на підставі договору дарування, серія та номер 2-336 від 06.03.2015 посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОМНО ОСОБА_1, належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

- земельна ділянка, загальною площею 0,0462 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0086, на підставі договору дарування, серія та номер 1223 від 23.09.2014 посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_12, належить на праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_13.

Вказані обставини належності спірних земельних ділянок на праві власності відповідачам по справі підтверджується наданою до суду інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, за №93883705 від 07.08.2017 року.

На підставі викладених обставин, як стверджує позивач, він вважає, що ОСОБА_3 заволоділа майном не маючи прав, поділила та переоформила документи та земельну ділянку, а інші відповідачі незаконно володіють майном, що перешкоджає йому - позивачеві, який є спадкоємцем померлого, оформити свої законі права на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44.

У звязку з чим, позивач ОСОБА_2 був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом за захистом своїх майнових прав та вважає, що вищевикладені обставини підтверджують загрозу невиконання майбутнього рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, у звязку з чим за необхідне забезпечити позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони проводити будь-які дії сто воно спірних земельних ділянок.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стовно належної за час життя ОСОБА_10 земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0075, на яку, як стверджує позивач, ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину, зареєструвала за собою право власності, надалі здійснила розподіл земельної ділянки, внаслідок якого утворились три земельні ділянки розташовані в місті Одесі по вулиці Вєтрова, 44: площею 0,0174, кадастровий номер :47:001:0085; площею 0,0462, кадастровий номер :47:001:0086; площею 0,0364, кадастровий номер :47:001:0087; які в свою чергу на підставі договорів дарування були відчужені та на цей час на праві власності належать відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_13, однак оскільки ОСОБА_3, як стверджує позивач, є колишньою дружиною його померлого батька ОСОБА_10 з яким розлучилась ще у 2005 році, тому позивач вважає, що ОСОБА_8 незаконно отримала свідоцтво про право на спадщину, так як не є спадкоємцем, а єдиним спадкоємцем померлого є позивач ОСОБА_2, та на підставі вказаних обставин останній був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів. На підставі викладеного, встановленого спору між сторонами, заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки спірне нерухоме майно належить відповідачам по справі, з приводу якого заявлені вимоги, суд вважає, що заявлені вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки на підставі вищевикладених обставин зазначених позивачем суд вважає, що є існування загрози невиконання та утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову на користь позивача, оскільки перебуваючи у власності відповідачів спірні земельні ділянки можуть бути в будь-який час відчужені та перереєстровані на користь третіх осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у звязку з чим, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню, та за необхідне вжити заходи забезпечення вказаного позову в цій справі шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки та встановлення заборони суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо спірних земельних ділянок. Щодо встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок, суд вважає вказану вимогу необґрунтованою, оскільки є неконкретизованою якому субєкту та особі за необхідне встановити заборону та оскільки цим шляхом можуть бути порушені права та інтереси нинішніх власників щодо права користування спірними земельними ділянками.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/9391/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності, а саме:

- Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,0174, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0085, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4.

- Встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо земельної ділянки, загальною площею 0,0174, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0085.

- Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,0462, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0086, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_7 та ОСОБА_13.

- Встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо земельної ділянки, загальною площею 0,0462, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0086.

- Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,0364, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0087, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

- Встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо земельної ділянки, загальною площею 0,0364, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вєтрова, 44, кадастровий номер :47:001:0087.

В іншій частині заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.