1Справа № 335/9232/16-ц 4-с/335/43/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря Барсукової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою посилаючись на те, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа №335/9232/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням грошового зобовязання. Рішенням суду від 22.11.2016 року позов задоволено в повному обсязі.

На підставі рішення суду від 22.11.2016 року по справі №335/9232/16-ц 10.02.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних від суми не виконаного грошового зобовязання у розмірі 3962,97 грн., збитки від інфляції у розмірі 1088 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1624 грн., а всього 7226 (сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 20 коп.

06.06.2017 року представником ОСОБА_1 подано до ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа.

08.06.2017 року державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання на підставі ч.6 п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист №335/9232/16-ц не відповідає вимогам вищезазначеної статті, так як у ньому не зазначено дата народження боржника ОСОБА_3.

Заявник вважає дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області незаконними та просить суд визнати дії державного виконавця протиправними, визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 08.06.2017 року та зобовязати державного виконавця Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 розглянути питання про відкриття провадження за виконавчим листом №335/9232. Також просить суд стягнути з Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області витати на правову допомогу.

Справа розглядалася у порядку ст. 197 ЦПК України, без участі сторін за їх письмовими заявами.

Від головного державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 надійшов відзив на скаргу, згідно якого посилаючись на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зазначає, що відсутність у виконавчому листі дати народження боржника є перешкодою вчиняти дії для примусового виконання рішення суду, а необхідність зазначення у виконавчому листі цих даних зумовлена необхідність в подальшому здійснювати перевірку майнового стану боржника, встановлювати джерело доходів та вчиняти інші виконавчі дії. Посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження» виконавець просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Перевіривши обставини справи і вимоги заявника суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно дост.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.9 ч.2ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно вимог ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судом встановлено, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа №335/9232/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням грошового зобовязання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від суду від 22.11.2016 року по справі №335/9232/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням грошового зобовязання задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних від суми не виконаного грошового зобовязання у розмірі 3962,97 грн., збитки від інфляції у розмірі 1088 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1624 грн., а всього 7226 (сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 20 коп.

На підставі рішення суду від 22.11.2016 року по справі №335/9232/16-ц 10.02.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист №335/9232/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних від суми не виконаного грошового зобовязання у розмірі 3962,97 грн., збитки від інфляції у розмірі 1088 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1624 грн., а всього 7226 (сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 20 коп.

06.06.2017 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 подано до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №335/9232/16-ц.

08.06.2017 року державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу, виконавчого листа №335/9232/16-ц, стягувачу без прийняття його до виконання на підставі ч.6 п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист №335/9232/16-ц не відповідає вимогам вищезазначеної статті, так як у ньому не зазначено дата народження боржника ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

16.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання.

Згідно ч. 2 ст. 384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦПК України, скарга, розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Частиною першою ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обовязків та, водночас, передбачає виконання судових рішень.

Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 43).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що обовязкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до правових позицій, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року в справі № 6-62цс14 та Постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року в справі № 6-45цс14, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Постановою Пленуму Верховного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг н рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до переконання, що скарга в частині визнання дій державного виконавця протиправними, визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання, зобовязання державного виконавця розглянути питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №335/9232/16-ц - підлягає задоволенню, оскільки у суду відсутні відомості про те, що державним виконавцем вчинено всі дії та використано всі надані йому Законом України «Про виконавче провадження» повноваження щодо належного виконання виконавчого листа по справі №335/9232/16-ц.

Що стосується вимог заявника про стягнення на його користь судових витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

За змістом ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 4191-VI, 20.12.2011.

В силу вимог ст. 1 зазначеного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, … не може перевищувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати в місячному розмірі, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

При вищевикладених обставинах, наявні у матеріалах цієї справи договір №1/20/02/2017 про надання правової допомоги від 20.02.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (в якому не відображено конкретної справи по якій надавалась правова допомога) та акт завдання-приймання юридичних послуг за цим договором сторін від 16.06.2017 року (консультація заявника на суму 601,60 грн. та складання проекту скарги на суму 902,40 грн.) самі по собі за відсутності свідоцтва про державну реєстрацію фізичною особи-підприємця з правом надання юридичних послуг, довідки про взяття на облік платника податків на ім'я ОСОБА_4, сплати ОСОБА_1 послуг ОСОБА_4 з віднесенням цієї сплати до доходу ОСОБА_4, якій підлягає оподаткуванню, не є належними, допустимими доказами у цій справі на підтвердження надання ОСОБА_4 ОСОБА_1 правової допомоги у цій справі у розумінні ст. 84 ЦПК України на суму 1504,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога скаржника про стягнення на його користь судових витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу №335/9232/16-ц, виданого 10.02.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, стягувачу без прийняття до виконання.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 від 08.06.2017 року про повернення виконавчого документу №335/9232/16-ц стягувачу без прийняття до виконання.

Зобовязати державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 розглянути питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №335/9232/16-ц , виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 10.02.2017 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних від суми не виконаного грошового зобовязання у розмірі 3962,97 грн., збитки від інфляції у розмірі 1088 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1624 грн., а всього 7226 (сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 20 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.І.Рибалко