АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3576/17 Справа № 185/9685/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Григорєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2, своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 31 серпня 2014 року, утворилась заборгованість у розмірі 27760 грн. 34 коп., з якої 4999 грн. - заборгованість за кредитом, 20963 грн. 23 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1298 грн. 11коп. - штраф (процентна складова).

З урахуванням зазначеного позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача платіжну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом в розмірі 2928 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36 % на рік за користування кредитом, в подальшому змінив кредитний ліміт (а.с.9-15).

Кредитний договір складається з заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Строк дії картки до 05.2009 року.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

В даному випадку перебіг позовної давності починається з 29.02.2008 року.

Позивач звернувся до суду лише у жовтні 2014 року .

Таким чином, виходячи з вище викладеного, на час звернення позивача до суду сплив строки позовної давності.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч.1 ст.261 ЦК України.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У заперечені на позовну заяву ОСОБА_2 просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст.267 ЦК України.

Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.20102 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із даним позовом 07.10.2014 року, тобто з пропуском строку для пред'явлення позову згідно ст.ст.257,258 ЦК України, а відповідач, відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності, позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, інших строків позовної давності ані кредитним договором, ані умовами надання банківських послуг, не передбачено. В той час як стаття 259 ЦК України передбачає необхідність укладення договору про збільшення строку позовної давності у письмовій формі.

Суд першої інстанції вірно врахував, що згідно виписки з особового рахунку за карткою №036402, наданим позивачем, погашення заборгованості за даним кредитним договором було здійснено у липні 2016 року 2337.10 грн., серпні 2016 року 2812,95 грн., вересні 2016 року 2344,26 грн.

Згідно постанови державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області у виконавчому провадженні № 49736468, довідки Філії «Павлоградське управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» з ОСОБА_2 здійснювались утримання по виконавчим листам у липні 2016 року 2337.10 грн., серпні 2016 року 2812,95 грн., вересні 2016 року 2344,26 грн.

Отже, кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, стягнуті з відповідача у порядку примусового виконання органами виконавчої служби.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в даному випадку переривання перебігу позовної давності не було через примусовий характер стягнення з відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, щодо застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до правил користування користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором передбачається повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді