АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар: Окармус О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Посилався на те, що 30 січня 2016 року в м.Чернівці по вул.Калинівській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_3, внаслідок якої був пошкоджений його автомобіль НОМЕР_1. Не дочекавшись працівників поліції, вони вирішили скласти «Європротокол». Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася за участю лише двох автомобілів, які були застраховані, під час неї не було травмовано жодної особи, обидва водії визнають обставини її скоєння, а саме те, що водій ОСОБА_4 винний у даній ДТП, а отже вони мали право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до висновку № 23/16 експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фіат Добло» від 03 квітня 2016 року встановлено, що вартість матеріального збитку становить 33274, 30грн.

Справа №726/2324/16 Провадження №22ц-794/766/17 Головуючий у І інстанції Тріска А.І.

Категорія 59 Суддя-доповідач ОСОБА_5

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А/Е 6824694 від 30 січня 2016 року.

Враховуючи, що максимальний розмір страхової виплати, яка здійснюється по європротоколам складає 30000грн., просив стягнути з відповідача ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» 29000грн., а решту 3274,30 грн. майнової шкоди, 1000грн. франшизи, 7500грн. витрат на правову допомогу, 1102,40грн. судового збору та моральну шкоду в розмірі 20000грн. стягнути з відповідача ОСОБА_4

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 3274,30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат повязаних з наданням позивачу правової допомоги в сумі 1920,00 грн. та в повернення витрат по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, а саме в стягненні майнової шкоди з відповідача ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» в сумі 29000 грн., стягненні з відповідача ОСОБА_3 франшизи у розмірі 1000 грн., моральної шкоди у розмірі 20000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5580 грн. - скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, при ухваленні рішення судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неповно досліджено докази по справі та невірно їх оцінено, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай»спростовує твердження апелянта, а рішення суду першої інстанції вважає законним та таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, через що просить апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів вважає,що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай», суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не настала у зв'язку з тим, що учасники пригоди склали повідомлення про ДТП з порушенням інструкції щодо його заповнення, що є головною умовою для визнання даної події страховою.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 30 січня 2016 року в м.Чернівці по вул.Калинівській відбулася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ-2121», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Фіат Добло», державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1

Намомент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2121 ОСОБА_3 була застрахована у ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай», що підтверджується копією Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А/Е 6824694 від 30.01.2016 року. За вказаним полісом на страховика покладається обов'язок із відшкодування шкоди завданої майну потерпілого у межах ліміту відповідальності 50000грн., розмір франшизи 1000 грн. (а.с.10).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Є безпідставними заперечення ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай»про те, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2121 ОСОБА_3 не була застрахована, оскільки договір обов»язкового страхування був укладений після ДТП. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 1.8 ст.1 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Згідно зі ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст.18 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Так, у п.10 страхового полісу №АЕ 6824694 зазначено, що страховий платіж сплачено ОСОБА_3 30 січня 2016 року о 16 годині 00 хвилин (а.с 10).

Разом з тим, з п.3 даного полісу вбачається, що строк дії договору з 00 годин 00 хвилин 29 січня 2016 року до 30 січня 2017 року включно і договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії.

Отже, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів набрав чинності до настання страхового випадку.

Є безпідставними заперечення ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» про помилку в полісі щодо строку дії з 29.01.2016 року, оскільки зміни до полісу в цій частині сторонами не вносились і в цій частині поліс не визнаний недійсним, отже він є чинним.

З огляду на викладене, твердження відповідача ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» в запереченнях на апеляційну скаргупро те, що вказаний договір набрав чинності з 30 січня 2016 року, є помилковими та суперечать визначеним сторонами умовам страхового полісу та строку дії в ньому.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду та відхиляє заперечення ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» про неможливість встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання.

Так, сторонами 30 січня 2016 року на місці був складений Європротокол про ДТП.

З пояснень ОСОБА_7 вбачається, що їй 30 січня 2016 року поступив дзвінок від страховика ОСОБА_3 з повідомленням про ДТП (а.с.73).

З відповіді Головного управління національної поліції в Чернівецькій області від 05.02.2016 року також вбачається, що 30 січня 2016 року о 11 год. 10 хв. через спецлінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про дане ДТП (а.с.75).

02 лютого 2016 року обидві сторони з»явилися до ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» та написали повідомлення про настання ДТП, в якому описали причини та обставини її настання (а.с.9,70-72). При цьому відповідач ОСОБА_3 визнав свою вину.

Помилка в повідомленні про ДТП щодо дати скоєння, а саме 31 січня замість 30 січня, колегія суддів не вважає суттєвою, оскільки інші докази (Європротокол про ДТП, повідомлення на гарячу лінію) підтверджують настання ДТП саме 30 січня 2016 року і ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» мала можливість даний факт перепровірити.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 тривалий час не ремонтував свій автомобіль, оскільки очікував страхового експерта від страхової компанії. Проте, ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» не направила свого експерта для огляду автомобіля потерпілої сторони ОСОБА_1

Та обставина, що винна в ДТП особа ОСОБА_3 відремонтував свій автомобіль, не звільняє страхову компанію від відшкодування страхової виплати потерпілій стороні.

Статтею 29 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані, зокрема, з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до висновку №23/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 03 квітня 2016 року матеріальний збиток, завданий позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля при ДТП, становить 33274,30грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

За положеннями ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Отже доводи суду першої інстанції, що страховий випадок не настав є хибними, а тому відповідач ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» має відшкодувати шкоду, завдану позивачу.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 2.1 ст. 2 цього Закону встановлено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього закону.

За змістом статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України № 85/96-ВР «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій сторонці (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

Згідно з частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Власнику пошкодженого транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП. Також підлягають відшкодуванню витрати, повязані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця здійснення ремонту на території України чи до місця проживання власника або законного користувача транспортного засобу, який керував ним у момент ДТП. Розмір матеріальних збитків визначається у висновку експерта, який був запрошений страховиком або потерпілою особою у разі ненадання експерта страховиком або незгоди потерпілого з його висновком.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування та стягнення з ОСОБА_3 розміру франшизи.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз»яснив судам, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що позивачу внаслідок пошкодження його майна завдано моральної шкоди, яка полягає в його душевних стражданнях у зв»язку з пошкодженням майна, зміні його звичного способу життя, докладенні додаткових зусиль для відновлення автомобіля.

З урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 2000 грн.

Враховуючи обставини наведені вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» про відшкодування шкоди, до ОСОБА_3 про відшкодування розміру франшизи та моральної шкоди його слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З квитанцій, що знаходяться на аркушах справи №1, 2 вбачається, що за подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1102 грн.

З квитанції, що знаходиться на аркуші справи №150 вбачається, що за подання до суду апеляційної скарги апелянт сплатив судовий збір в сумі 1212,64 грн.

Отже, з ОСОБА_3 та з ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» на користь ОСОБА_1 слід стягнути по 1157,32 грн. з кожного в рахунок відшкодування судових витрат на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та за подання до суду апеляційної скарги.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, і такі витрати відносяться до судових витрат, які підлягають розподілу судом між сторонами відповідно до статті 88 ЦПК України.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму доходів громадян за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 46, 56 ЦПК України ).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З договору про надання юридичних послуг від 25 березня 2016 року вбачається, що позивачу здійснювало надання правової допомоги адвокатське об'єднання «Дутка і партнери» (а.с.34-35).

З додатку №1 до Договору №53 вбачається, що розмір винагороди становить 7500 грн. (а.с.35). Разом з тим, дана сума є неконкретизована, а тому колегія суддів вважає за можливе стягнути витрати, пов»язані з наданням особі правової допомоги лише за участь адвоката в судових засіданнях.

З журналів судових засідань вбачається, що адвокат ОСОБА_2 приймав участь в судових засіданнях по даній справі протягом 3 годин 23 хвилин. А тому розмір витрат ОСОБА_1 за надану йому правову допомогу складає 2165,33 грн.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення, задоволення позову майнового характеру та часткове задоволення позову немайнового характеру.

З врахуванням часткового задоволення позову, колегія суддів вважає. що з ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» на користь позивача слід стягнути витрати за правову допомогу в розмірі 1178,80 грн., а з ОСОБА_8 в розмірі 559,52 грн.

Всього з ОСОБА_6 «Страхова група «Ю.Бі.Ай» на користь позивача слід стягнути 2336,12 грн. в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви, апеляційної скарги та правової допомоги, а з ОСОБА_8 1716,84 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2017 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай» про відшкодування шкоди, ОСОБА_3 про відшкодування розміру франшизи, моральної шкоди, а також в частині розподілу судових витрат скасувати.

Позов в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 29 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2336,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1716,84 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Н.К.Височанська