06 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Іванищук ЮліанаАнатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та усунення від спадкування,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ІванищукЮ.А., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та усунення від спадкування.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_8 після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру № АДРЕСА_3.
12 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. для оформлення спадщини за заповітом від 21 липня 2015 року, складеного спадкодавцем на її користь. Нотаріусом було повідомлено, що нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини і додатковий строк може бути наданий лише за рішенням суду, а спадкову справу щодо майна померлого відкрито приватним нотаріусом ОСОБА_10
ОСОБА_4 вважала що нею пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, посилаючись на те, що внаслідок юридичної необізнаності та тяжкого психічного стану після смерті спадкодавця, вона невірно зрозуміла роз'яснення нотаріуса та вважала, що спадкова справа за її зверненням заведена і через шість місяців їй потрібно прийти для оформлення спадщини, яку вона фактично прийняла, проживаючи поряд з покійним.
Обґрунтовуючи вимоги щодо усунення ОСОБА_5 від права на спадкування ОСОБА_4 зазначала, що спадкодавець тривалий час хворів, потребував догляду та допомоги, соціальний працівник звертався до відповідача та повідомляв їй про тяжке захворювання брата та необхідність його лікування та догляду за ним, проте остання відмовилася надавати таку допомогу через особисті стосунки з братом.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила визначити додатковий строк для прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті
ОСОБА_8, терміном на один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили та усунути ОСОБА_5, яка є сестрою спадкодавця, від спадкування за законом після смерті ОСОБА_8
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 березня

2017 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від

11 січня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від

11 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від

16 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що причини, на які ОСОБА_4 посилалася, як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини є не поважними.

Разом з тим відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині усунення від права на спадкування, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог в цій частині.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі був зареєстрований лише спадкодавець.

21 липня 2015 року ОСОБА_8 складено заповіт, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу

Козоріз Р.В., згідно якого на випадок своєї смерті заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_8 спадкоємців першої черги за законом не мав.

ОСОБА_5, будучи рідною сестрою ОСОБА_8 є, відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України, спадкоємцем за законом другої черги. Інші спадкоємці за законом відсутні.

На підставі заяви ОСОБА_5 про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8, 15 січня 2016 року приватним нотаріусом Іванищук Ю.А. заведено спадкову справу, яку зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1/2016.

ОСОБА_4, будучи спадкоємцем за заповітом, у встановлені законом строки, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 до нотаріуса не звернулась.

На час відкриття спадщини ОСОБА_4 із ОСОБА_8 постійно не проживала, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_4.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно розʼяснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановив, що причини, на які ОСОБА_4 посилалася як на підставу для визначення їй додаткового строку, а саме юридична необізнаність, а також тяжкий психічний стан після смерті спадкодавця - не можуть бути визнані поважними, та дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_4 додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно розʼяснень викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судами встановлено, що згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 215 ХОЛ «ХОСПІС» ОСОБА_8 вбачається, що останній отримував стаціонарну, спеціалізовану паліативну допомогу в зазначеному медичному закладі з 27 липня 2015 року з приводу злоякісного новоутворення тіла шлунку. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у результаті наростання явищ ракової інтоксикації на фоні розповсюдженого онкологічного процесу наступила біологічна смерть хворого.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чино, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність підстав, визначених законом для усунення ОСОБА_5, яка є рідною сестрою ОСОБА_8, від спадкування за законом після його смерті спадкодавця, оскільки ОСОБА_4 не доведено належними та допустимими доказами настання вище наведених обставин, зокрема, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані, існувала потреба спадкодавця в допомозі саме ОСОБА_5, а також ухилення останньої від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, тобто наявності винної поведінки (умислу) в діях спадкоємця щодо ненадання такої допомоги.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Іванищук Юліана Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та усунення від спадкування залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова