Справа № 148/2755/15-ц
Провадження №2/148/73/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 серпня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Галькевич І.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

співвідповідач ОСОБА_4

представника співвідповідача ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до Дранської сільської ради (правонаступник - Тульчинська міська рада), ОСОБА_7 (правонаступник - ОСОБА_4Л.), третіх осіб ФОП ОСОБА_6, реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про визнання незаконним рішень 35 сесії від 14.07.2014, 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради від 01.10.2014 та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Дранської сільської ради, ОСОБА_7, третіх осіб ФОП ОСОБА_6, реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про визнання незаконним рішень 35 та 36 сесій 6 скликання Дранської сільської ради від 14.07.2014, 01.10.2014 та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

В ході розгляду справи первісних відповідачів, а саме: Дранську сільську раду Тульчинського району було замінено на належного відповідача - Тульчинську міську раду, а ОСОБА_7 - його правонаступником ОСОБА_4

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він являється власником житлового будинку, розташованого по вул. Садовій, 24 в с. Одая Тульчинського району, ? частина якого належить йому згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2010, а інша 1/2 частина на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.03.2011.

Протягом 2013 року між ним та ОСОБА_7 загострились відносини щодо використання земельної ділянки загальною площею 0,05 га, яка межує з його садибою по вул. Садова, 24.

Дана земельна ділянка використовувалась його сім'єю понад 30 років, як під'їзд до господарських споруд і фактично, як господарський двір, а ОСОБА_7 мав намір використовувати дану земельну ділянку, як додатковий проїзд до земельної ділянки, якою він користувався (город, площею 0,20 га).

14.07.2014 на 35 сесії 6 скликання Дранська сільська рада винесла рішення в якому зазначено: Погодити межі між присадибними ділянками по вул. Садовій, 30 в селі Одаї з гр. ОСОБА_8 по вул. Садовій, 24 в с. Одая згідно змін запропонованих до даного акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 15.02.2014 без погодження межі гр.ОСОБА_8 в зв'язку з його бажанням отримати в своє користування частини земельної ділянки.

01.10.2014 на засіданні 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради розглядалось звернення ОСОБА_7 про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, яка знаходиться в с.Одаї по вул.Садова, 30 та передачу її у власність. Вищевказана документація була погоджена, а земельна ділянка передана відповідачу у власність без урахування розташованої частини господарської будівлі, що належить йому згідно свідоцтва про право власності.

Вважає, що рішення сесій є незаконними і були винесені в розріз до вимог Земельного кодексу, порушують його право власності на нерухоме майно та право на приватизацію земельної ділянки, в тому числі земельної ділянки, яка розташована під будівлями.

Так, земельна ділянка, яка надана ОСОБА_7П, на момент звернення була вільна і відносилась до земель запасу сільської ради, що підтверджується листом від 02.12.2014. Тому, при вирішенні питання надання спірної земельної ділянки у власність, необхідно врахувати вимоги ст.107 ЗК України, залишити проїзд в загальному користуванні, або відповідно до вимог ДБН, тобто лінія межі має проходити не менше 1 метра від його будівель.

Фактично, рішеннями сесій від 14.07.2014 та 01.10.2014 ОСОБА_7 передана частина земельної ділянки на якій розташовані його господарські будівлі, зокрема, сарай, який позначений в плані літерою «Д», власником якого являється він на підставі вищезазначеного свідоцтва та порушено його право власності на нерухомість.

Крім того, 04.04.2012 на 15 сесії 6 скликання Дранська сільська рада винесла рішення, яким надала йому дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,96 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0, 25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,71 га, які розташовані в с. Одая по вул. Садовій, 24.

Отже, він є користувачем суміжної земельної ділянки, а тому сільська рада не мала права погодити межі без його участі та без врахування його зауважень і пропозицій.

В протоколі засідання 35 сесії 6 скликання від 14.07.2014 зазначено, що лінію межі між ділянками провести по прямій лінії.

На виконання рішення сесії була складена схема погодження межі додаток № 1 до рішення 35 сесії 6 скликання Дранської сільської ради від 14.07.2014 і на схемі лінія межі проведена одним чином, а в схемі результатів обміру (кадастровий план) додатку до ОСОБА_9 обстеження спірної земельної ділянки від 17.12.2014 лінія межі проведена по іншому, і ці схеми суперечать між собою.

З оскаржуваним рішенням сільської ради відповідно до чинного законодавства його не ознайомили і як наслідок цього, землевпорядною організацією була складена схема і документи на земельну ділянку без погодження меж ним та відповідачем.

Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області, розглянувши його звернення, підтримала його позицію та повідомила 04.06.2015, що рішення № 277 від 14.07.2014 35 сесії 6 скликання, за наслідком розгляду заяви ОСОБА_7, щодо погодження межі між присадибними земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які знаходяться по вул.Садовій, 30 в с. Одая, не виконано відповідно до чинного законодавства, про що свідчать виписка з протоколу 35 сесії 6 скликання від 14.07.2014, де зазначено та проголосоване депутатами одноголосно (межу встановити по прямій лінії, залишивши гр. ОСОБА_8 земельну ділянку на якій розташовані його будівлі), в свою чергу землевпорядником Дранської сільської ради всупереч рішенню вищезазначеної сесії було встановлено межі через будівлі гр.ОСОБА_8, а землевпорядною організацією проведено геодезичні роботи, не зазначивши будівлі на схемі. Крім того згідно висновку Тульчинського відділу містобудування та архітектури № 213 від 17.07.2014 не відмічено обмежень, що на земельній ділянці розташовані будівлі суміжного землекористувача.

Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області прийшла до висновку, що з боку органів місцевого самоврядування та землевпорядної організації є порушення, а тому вирішення спору між землекористувачами можливе шляхом скасування рішення про передачу земельної ділянки ОСОБА_7 та правовстановлюючого документу зареєстрованого в Реєстраційній службі Тульчинського РУЮ.

ОСОБА_9 обстеження земельної ділянки від 17.12.2014 при виїзді на місце розташування земельної ділянки було виявлено, що частина його будівель займає частину земельної ділянки ОСОБА_7 Площа зони відчуження становить 0,0034 га. До ОСОБА_9 додається кадастровий план земельної ділянки. Однак його будівлі були розташовані на земельній ділянці, ще до того як земля була надана ОСОБА_7

У рішеннях сільська рада зазначає, що спірною земельною ділянкою користуються ОСОБА_7, що абсолютно не відповідає дійсності.

В звязку з вищевикладеним він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Просить визнати незаконними і скасувати рішення 35 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 14.07.2014 та рішення 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 01.10.2014.

Визнати недійсним свідоцтво, видане на ім'я ОСОБА_7, про право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Садова, 30, село Одая, Тульчинського району Вінницької області, площею 0,2538, кадастровий номер :03:000:0088, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 7228557, видане Реєстраційною службою Тульчинського районного управління юстиції від 06.10.2014. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на вищевказану земельну ділянку. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача Дранської сільської ради ОСОБА_3 позовні вимоги заперечив, пославшись на їх необґрунтованість та безпідставність. Вказавши на те, що всі рішення були прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства. Після заміни відповідача, до суду надійшла заява Тульчинської міської ради про розгляд справи у відсутність представника. При прийнятті рішення покладаються на розсуд суду на підставі досліджених доказів.

Співвідповідач ОСОБА_10 та його представник позов не визнали, вважають, що рішення сільської ради винесені на підставі закону. Просять в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї правової позиції надали суду письмові заперечення (а.с. 29-31).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ним була виготовлена відповідна технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства. Бралось до уваги рішення Дранської сільської ради від липня 2014 року. Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 15.02.2014 він не бачив. Виміри проводив по знаках, які були закопані та встановлені сільською радою, ще з 1985 року, так пояснив йому представник сільської ради. Сніговий покрив йому не мішав, було видно по чому вимірювати. Бачив, що збоку земельної ділянки є сарайчик і піднавіс, однак йому сказали, що це самозахват та самозабудови. Документів про це йому ніхто ніяких не давав. Про те, що сільська рада вказала межі між земельними ділянками провести по прямій лінії він не знав, так як протоколу він не бачив, йому його ніхто не давав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача представник реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції в судове засідання не зявився. В справі наявна заява, згідно якої він просить розглядати справу без його участі, та в прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, враховує положення ст.11 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ОСОБА_9 ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Так при розгляді справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, розташованого по вул. Садовій, 24 в с. Одая Тульчинського району, ? частина якого належить йому згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2010, а інша 1/2 частина на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.03.2011. Данні факти підтверджуються копіями витягів про державну реєстрацію прав від 20.12.2010 (а.с.8) та від 27.05.2011 (а.с.9), копією рішення Тульчинського районного суду від 28.03.2011 (а.с.93).

Відповідно до рішення 31 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 29.01.2014, ОСОБА_7 (правонаступником якого є син ОСОБА_4Л.) було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,26 га в т.ч. для ведення особистого селянського господарства 0,26 га. Земельна ділянка розташована в с.Одая по вул.Садова, 30, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.36).

Відповідно до рішення 32 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 06.03.2014, ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,46 га в т.ч. для ведення особистого селянського господарства 0,21 га. Земельна ділянка розташована в с.Одая по вул.Садова, 24, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.12).

14.07.2014 рішенням 35 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області було погоджено межі між присадибними ділянками по вул. Садовій, 30 в с. Одаї з гр. ОСОБА_8 по вул. Садовій, 24 в с. Одая згідно змін запропонованих до даного акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 15.02.2014, без погодження межі гр. ОСОБА_8 в зв'язку з бажанням останнього отримати в своє користування частини земельної ділянки. Даний факт підтверджується копією відповідного рішення (а.с.37).

22.07.2014 приватним підприємцем ОСОБА_6 була виготовлена відповідна технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією даної технічної документації (а.с.98-122).

01.10.2014 рішенням 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області було погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_7 загальною площею 0,2538 га, в т.ч. 0,2538 га для ведення особистого селянського господарства та розташована за адресою: с. Одая вул. Садова, 30, кадастровий номер :03:000:0088 та передано її у власність гр. ОСОБА_7, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.40).

06.10.2014 ОСОБА_7 зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку в реєстраційній службі Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області та отримав свідоцтво на право власності на нерухоме майно, серія САМ №113104, індексний номер 27694118, про що свідчать копії відповідного свідоцтва про право власності (а.с.250) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.1 т.2).

11.09.2015 на 47 сесії 6 скликання Дранська сільська рада винесла рішення, яким вирішила: ОСОБА_1 забрати сечозбірні ями з земельної ділянки ОСОБА_7; рекомендувала ОСОБА_1 в десятиденний термін забрати частину будівель, які знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_7, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.41).

Не погоджуючись з рішеннями 35 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 14.07.2014 та 36 сесії 6 скликання від 01.10.2014 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання щодо законності вищевказаних рішень сесій Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, судом враховано, що ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1, 3 ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до абз.3 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України).

ОСОБА_9 ч.1 ст.153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права та свободи щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Разом з тим, як вбачається з копії акту обстеження земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_7 та розташована в с.Одая по вул.Садова, 30 від 17.12.2014 (а.с.13), комісією було встановлено, що частина будівель ОСОБА_1 займає частину земельної ділянки ОСОБА_7 Площа зони відчуження склала 0,0034 га.

Даний факт також підтверджується висновком №324 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 21.02.2017 (а.с.150-165), згідно якого судовим експертом встановлено, що на земельній ділянці площею 0,2538 га, кад. номер :03:000:0088 по вул.Садова,30 в с.Одая Тульчинського району Вінницької області, яка належить ОСОБА_7 розташовуються будівлі та споруди домоволодіння №24 по вул.Садова,30 в с.Одая Тульчинського району Вінницької області, які перебувають у власності ОСОБА_1 та які перебувають у користуванні ОСОБА_1: - частина сараю літ. «Д», площею 8,0 кв.м.

Окрім цього, судом встановлено, що даний сарай перебував у власності позивача набагато раніше, чим передана ОСОБА_7 земельна ділянка, на якій він розміщений, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САЕ №076145 від 20.12.2010, яка наявна в оглянутій в судовому засіданні інвентаризаційній справі № 425 на житловий будинок, розташований по вул.Садова,24 в с.Одая Тульчинського району Вінницької області.

ОСОБА_9 вимог ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що твердження позивача, що вищевказана технічна документація була погоджена, а земельна ділянка передана ОСОБА_7 у власність без урахування розташованої частини господарської будівлі, а саме: сараю, який позначений на плані літ. «Д», що належить йому згідно свідоцтва про право власності, знайшло своє підтвердження в ході судового засідання.

Також, оскаржуючи рішення Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 35 сесії 6 скликання від 14.07.2014 та 36 сесії 6 скликання від 01.10.2014, позивач посилається на їхню незаконність з підстав того, що вони прийняті із порушенням вимог чинного законодавства, вважаючи, що сільська рада всупереч вимогам ст.107 Земельного кодексу України без його заяви та згоди, як законного землекористувача, вилучила у нього спірну земельну ділянку та незаконно надала її у право приватної власності ОСОБА_7 для ведення особистого сільського господарства.

Стаття 107 ЗК України регламентує, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання земельної ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема, зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи,Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області, розглянувши звернення ОСОБА_1 (а.с.20), 04.06.2015 повідомила його, що рішення №277 від 14.07.2014 35 сесії 6 скликання, за наслідком розгляду заяви ОСОБА_7, щодо погодження межі між присадибними земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які знаходяться по вул.Садовій, 30 в с. Одая, не виконано відповідно до чинного законодавства, про що свідчать виписка з протоколу 35 сесії 6 скликання від 14.07.2014, де зазначено та проголосоване депутатами одноголосно (межу встановити по прямій лінії, залишивши гр. ОСОБА_8 земельну ділянку на якій розташовані його будівлі), в свою чергу землевпорядником Дранської сільської ради всупереч рішенню вищезазначеної сесії було встановлено межі через будівлі гр.ОСОБА_8, а землевпорядною організацією проведено геодезичні роботи, не зазначивши будівлі на схемі, крім того згідно висновку Тульчинського відділу містобудування та архітектури № 213 від 17.07.2014 не відмічено обмежень, що на земельній ділянці розташовані будівлі суміжного землекористувача.

Що в свою чергу свідчить про обґрунтованість позовних вимог позивача.

ОСОБА_9 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

ОСОБА_9 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_9 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

ОСОБА_9 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення за допомогою дослідження показів свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_9 ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обовязок по доказуванню обставин, викладених в позові покладений саме на позивачів.

Зважаючи на встановлені обставини, аналіз наведених норм матеріального і процесуального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, рішення 35 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 14.07.2014 та 36 сесії 6 скликання від 01.10.2014 дійсно порушують права позивача як власника нерухомості, тому суд визнає їх незаконним і скасовує та визнає недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майносерія та номер 27694118, а саме, на земельну ділянку площею 0,2538 га, розташовану за адресою: с.Одая вул.Садова, 30, кадастровий номер :03:000:0088, для ведення особистого селянського господарства, яке було видано ОСОБА_7 на підставі вищевказаного рішення 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 01.10.2014.

Щодо стосується позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул.Садова 30, с.Одая, Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер :000:0088, то згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду, зокрема, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Тобто рішення суду в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно є підставою для скасування державної реєстрації речового права, тому додатковому вирішення не потребує.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, тому з врахуванням вимог ст.88 ЦПК, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути, понесені останнім та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 1948,80 грн. (а.с. 1, 24, 25, 26), судові ж витрати з оплати послуг за проведення експертизи, понесені відповідачем ОСОБА_4- залишити за останнім.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.19, 41 Конституції України, п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. ст.107, 120, 152, 153, 155 Земельного кодексу України, ст. ст.15, 20, 21, 391, 393 ЦК України, ст.ст. 8, 10-11, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дранської сільської ради (правонаступник - Тульчинська міська рада), ОСОБА_7 (правонаступник - ОСОБА_4Л.), третіх осіб ФОП ОСОБА_6, реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про визнання незаконним рішень 35 сесії від 14.07.2014, 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради від 01.10.2014 та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати рішення 35 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 14.07.2014 про погодження межі між присадибними ділянками по вул. Садовій, 30 в с.Одая з гр.ОСОБА_8 по вул. Садовій, 24 в с.Одая, згідно змін запропонованих до даного акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 15.02.2014 без погодження межі гр. ОСОБА_8.

Визнати незаконним і скасувати рішення 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 01.10.2014 про погодження технічної документації і передачу у власність ОСОБА_7 земельної ділянки, яка розташована за адресою: вул.Садова 30, с.Одая, Тульчинського району Вінницької області, площею 0,2538 га, кадастровий номер :03:000:0088, для ведення особистого селянського господарства.

Визнати недійсним свідоцтво, видане на ім'я ОСОБА_7, про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Садова 30, с.Одая, Тульчинського району Вінницької області, площею 0,2538 га, кадастровий номер :03:000:0088, виданого Реєстраційною службою Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області від 06.10.2014.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесенні судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1948,80 грн. (одна тисяча девятсот сорок вісім гривень вісімдесят копійок).

Судові витрати понесенні на проведення експертизи залишити за відповідачем ОСОБА_4

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а для осіб які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Повний текст рішення виготовлено 01.09.2017.

Суддя: