Справа № 750/7168/17
Провадження № 2/750/1943/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивача, представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Чернігівгаз» про визнання права та зобовязання вчинити певні дії,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору сектор Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальний послуг,

в с т а н о в и в:

27.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права на безкоштовне забезпечення індивідуальним лічильником газу за адресою: АДРЕСА_1, а також зобовязання відповідача в термін до 01.01.2018 року встановити за власний рахунок у зазначеній квартирі індивідуальний лічильник газу відповідно вимог до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні; представник відповідача позов не визнала, при цьому висловила думку, що чинне законодавство України не зобовязує відповідача встановлювати за власний рахунок в квартирах споживачів природного газу лічильники природного газу; представник третьої особи не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Квартира) і є споживачем природного газу, який постачає відповідач. В будинку, в якому проживає позивач, встановлено загальнобудинковий прилад обліку природного газу.

15.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення в його Квартирі лічильника природного газу саме за рахунок відповідача. Втім, у задоволенні заяви було відмовлено, про що позивача повідомлено письмово (а. с. 19, 20).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про комерційний облік природного газу» (далі - Закон) субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу:

а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується:

комплексно, у тому числі для опалення, до 1 січня 2012 року;

для підігріву води та приготування їжі до 1 січня 2016 року;

тільки для приготування їжі до 1 січня 2018 року.

б) для інших споживачів до 1 липня 2011 року.

Позивач віднесений до третьої групи споживачів, оскільки здійснює споживання природного газу виключно для приготування їжі, що покладає на відповідача обовязок встановити лічильник газу до 01.01.2018 року.

Суд констатує, що наведеною нормою Закону не визначено який саме лічильник обліку природного газу (квартирний або загальнобудинковий) повинен встановити відповідач з метою забезпечення обліку спожитого газу, що свідчить про її загальний характер і необхідність використання для врегулювання відносин, повязаних з обліком природного газу, інших нормативно-правових актів, які в повній мірі врегульовують вказане питання.

Зокрема, підпунктом 1 пункту 5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 46 (далі Положення), встановлено, що обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; водночас згідно з пунктом 3 цього Положення в разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Системний аналіз наведених вище нормативно-правових актів дає суду підстави для висновку про те, що чинне законодавство України не надає позивачу як споживачу послуг відповідача право на встановлення в його квартирі лічильника обліку природного газу за рахунок відповідача.

Вказаний висновок суду узгоджується із розясненнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2016 № 4130/16.1.1/7-16, з яких убачається, що вартість робіт із встановлення населенню квартирних лічильників газу не закладено до структури тарифу на постачання природного газу.

За таких обставин, предявлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Чернігівгаз» про визнання права та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев