04 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовʼязання вчинити дії,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 лютого 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобовʼязання вчинити дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 2006 року він є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та має відкритий один картковий гривневий рахунок.
У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 002 грн, який позивачем нібито укладено в 2011 році. Однак рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 квітня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 серпня 2015 року, рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року залишено без змін.
Не дивлячись на дані обставини ПАТ КБ «ПриватБанк» продовжує нараховувати ОСОБА_4 відсотки та пеню за неіснуючим кредитом.
У звʼязку із тим, що ОСОБА_4 має відкритий поточний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» позивач не може ним належно користуватись, оскільки будь-які кошти, які він вносить на свій рахунок відразу списуються відповідачем на погашення неіснуючої заборгованості.
Разом з тим, ОСОБА_4 вказував, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на його мобільний телефон постійно надходять дзвінки з погрозами стосовно відчуження його майна та СМС повідомлення з вимогою погашення заборгованості. Дані дзвінки та СМС позивач розцінює як погрози та такі, що підривають ділову репутацію позивача.
ОСОБА_4 намагався врегулювати дане питання в добровільному порядку та неодноразово звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про припинення надіслання позивачу погрозливих повідомлень, однак, відповідач жодним чином не реагує на звернення позивача, заборгованість і надалі за ним рахується, що підтверджується виписками по рахунку наданими позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 березня 2016 року.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив зобовʼязати ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування штрафних санкцій та відсотків за неіснуючим кредитом, зобовʼязати ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити безпідставні стягнення з поточного рахунку на погашення неіснуючої заборгованості та зобовʼязати ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити кредитну історію, як надійного клієнта, з внесенням відповідних відомостей до бюро кредитних історій. Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від

31 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Зобовʼязано

ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування ОСОБА_4 штрафних санкцій та відсотків за неіснуючим кредитом та припинити безпідставні стягнення з поточного рахунку ОСОБА_4 на погашення неіснуючої заборгованості. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено платня про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15 лютого

2017 року рішення Хустського районного суду Закарпатської області від

31 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Сокуренко Н.В. просить скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 лютого 2017 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо продовження нарахування ОСОБА_4 заборгованості та списання з його поточного рахунку коштів на погашення такої заборгованості не ґрунтуються на приписах Закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 2006 року ОСОБА_4 є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та має відкритий один картковий гривневий рахунок, що не спростовано ПАТ КБ «ПриватБанк».

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 32 002 грн.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 квітня 2015 року рішення Хустського районного суду Закарпатської області від

11 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 11 грудня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06 квітня 2015 року в справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості (справа № 309/3768/14-ц), суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної та касаційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 не має заборгованості перед позивачем, що підтверджується довідками ПАТ КБ «ПриватБанк» та ДВС Хустського РУЮ.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, судами встановлено, що згідно довідки від 17 листопада 2014 року за № 1925738 виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» позичальнику

ОСОБА_4 із приводу того, що станом на 30 липня 2012 року останній не мав заборгованості перед банком по угоді № 213768 від

09 грудня 2011 року (а. с. 52 (справа 309/3768/14-ц).

Довідкою від 27 жовтня 2014 року за № 08.7.0.0.0/03, підтверджено, що приватний підприємець ОСОБА_4 позикової заборгованості за кредитами та відсотками не має (а. с. 53 справа 309/3768/14-ц).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки кредитні правовідносини між сторонами припинилися внаслідок їх належного та повного виконання в силу приписів ст. 599 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 лютого 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, відхилити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від

31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовʼязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко