КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/941/17
Провадження №2/319/465/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Хамзіна Т.Р.,

за участі секретаря судового засідання Фінько Ю.В.,

за участі представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2,

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ПСП «Едельвейс 2» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс 2» про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічний позов приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс 2» до ОСОБА_4 про визнання припиненим договору поруки №1/2015 від 04.11.2015,

ВСТАНОВИВ:

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс 2» про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням встановленої договором індексації, штрафу та процентів в розмірі 2 402 716,78 грн.

В обґрунтування позивач зазначив, що 04.11.2015 він уклав з ОСОБА_2 (відповідач-1) договір позики №1/2015, відповідно до якого останньому було надано у позику грошові кошти у сумі 2 784 210,00 грн., про що оформлена розписка. Відповідач зобовязався повернути суму позики наступним чином: 1 500 000 грн. не пізніше 30 вересня 2016 року, залишок позики не пізніше 30 вересня 2017 року. В обумовлений сторонами термін (до 30 вересня 2016 року) ОСОБА_2 обумовлену частину позики не повернув. Згідно укладеного між ОСОБА_4 та ПСП «Едельвейс 2» договором поруки №1/2015 від 04.11.2015 останній поручився відповідати за виконання ОСОБА_2 грошових зобовязань за договором позики від 04.11.2015 №1/2015. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПСП «Едельвейс 2» 2 402 716 грн., що складається з 1 689 048,24 грн. несплаченого проіндексованого платежу за договором позики, строк сплати якого настав, 150 000 грн. штрафу і 563 668,54 грн. процентів та судові витрати.

22 серпня 2017 року до канцелярії суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПСП «Едельвейс 2» 3 918 050,27 грн., які складаються з 3 111 669,40 грн. проіндексованої суми позики, 150 000 грн. штрафу, 656 380 грн. процентів.

Представником відповідача ПСП «Едельвейс 2» до судового розгляду справи 30.08.2017 було подано зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання договору поруки №1/2015 від 04.11.2015 припиненим. Зустрічний позов прийнято судом до розгляду та обєднано в одне провадження з первісним позовом. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 пропущено строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України та протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявлено вимогу до поручителя.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі, просив суд первісний позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. Зазначив, що договором позики встановлено трирічний строк для предявлення вимог до поручителя.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив обставини щодо того, що він дійсно брав у борг 2 786 210 грн., підписав договір позики №1/2015 від 04.11.2015, розписку про отримання коштів у зазначеній сумі. Також підтвердив, що ним як директором ПСП «Едельвейс 2» було підписано договір поруки №1/2015 від 04.11.2015. Підтвердив, що суму боргу не повернув у звязку з фінансовою ситуацією, що склалася. Питання щодо зустрічного позову залишив на розгляд суду.

Представник відповідача ПСП «Едельвейс 2» проти задоволення первісного позову заперечувала з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві, просила суд задовольнити зустрічний позов, у задоволенні первісного позову просила відмовити.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

04 листопада 2015 року між ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики №1/2015 (а.с. 10). Відповідно до п. 1 цього договору у момент підписання цього договору позикодавець передав у власність позичальнику готівкові грошові кошти в сумі 2 784 210 грн., що в еквіваленті становить 121 000 доларів США виходячи з офіційного курсу гривні до долару США, встановленого НБУ станом на дату укладення цього договору (23,01 грн. за 1 долар США).

Позичальник зобовязався повністю повернути позику в такі строки: 1 500 000 грн. не пізніше 30 вересня 2016 року, залишок суми позики не пізніше 30 вересня 2017 року (п. 2 договору позики).

Згідно п. 4 договору позики позичальник зобовязується повернути позикодавцю проіндексовану суму позики (проіндексований платіж за позикою), що визначається у такому порядку: (К2/К1) х СП = ПСП, де К2 офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ у найближчий попередній до дати повернення позики (здійснення платежу за позикою) день; К-1 офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ станом на дату укладення цього Договору (23,01 грн. за 1 долар США), СП сума позики (платежу за позикою); ПСП проіндексована сума позики (платежу за позикою), яку позичальник зобовязується сплатити позикодавцю. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП. При зверненні позикодавця до суду з позовною заявою про стягнення з позичальника боргу за позикою за цим договором, сума боргу за позикою індексується у вищевказаному порядку, але показник К2 визначається станом на дату складання позовної заяви позикодавцем про стягнення із позичальника заборгованості за цим договором. Якщо показник К2 під час розгляду справи в суді збільшується порівняно з таким показником на дату складання позовної заяви, то позикодавець має право провести перерахунок суми індексації позики на день складання заяви про збільшення позовних вимог.

За прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10% від простроченої суми, а також додатково за весь час прострочення зобовязується сплатити позикодавцю 48% від простроченої суми.

Відповідно до боргової розписки від 04.11.2015 (а.с. 11) ОСОБА_2 отримав 2 784 210 грн., що в еквіваленті становить 121 000 доларів США від ОСОБА_4 за договором позики №1/2015 від 04.11.2015.

Та обставина, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 зазначену суму коштів підтверджена відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні. Також ОСОБА_2 підтвердив підписання ним договору позики та боргової розписки.

04 листопада 2015 року між приватним сільськогосподарським підприємством «Едельвейс 2» (поручитель) та ОСОБА_4 (кредитор) укладений договір поруки №1/2015 (а.с. 15). За цим договором поручитель поручається перед кредитором відповідати за виконання боржником (ОСОБА_2І.) грошових зобовязань за договором позики №1/2015 від 04.11.2015 у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату суми позики, процентів, неустойки (п. 3 договору поруки). В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив підписання ним як директором ПСП «Едельвейс 2» на той час договору поруки.

07 жовтня 2016 року ОСОБА_2 направлена претензія-вимога (а.с. 16) про виконання прострочених грошових зобовязань за договором позики №1/2015 від 04.11.2015. Претензія-вимога отримана відповідачем, що підтверджено ОСОБА_2 в судовому засіданні та підтверджено фіскальним чеком про направлення рекомендованого листа та витягом з сайту ДП «Укрпошта» про вручення поштового відправлення (а.с. 18, 19).

Також 07 жовтня 2016 року на адресу ПСП «Едельвейс 2» було направлено претензію-вимогу (а.с. 20) про виконання поручителем грошових зобовязань боржника за договором позики №1/2015 від 04.11.2015. Претензія-вимога отримана відповідачем, що підтверджено фіскальним чеком про направлення рекомендованого листа та витягом з сайту ДП «Укрпошта» про вручення поштового відправлення (а.с. 22, 23).

Станом на дату судового розгляду справи ані ОСОБА_2, ані ПСП «Едельвейс 2» грошових коштів ОСОБА_4 за договором позики №1/2015 від 04.11.2015 не повернули. Ця обставина підтверджена ОСОБА_2 в судовому засіданні.

11 серпня 2017 року позивачем на адресу ОСОБА_2 було направлено претензію-вимогу про дострокову сплату другої частини позики в сумі 1 284 210 грн. протягом семи днів з моменту отримання цієї вимоги. Вимога обґрунтована тим, що ОСОБА_2 прострочено виконання зобовязання з повернення частини позики в розмірі 1 500 000 грн. Тому відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач має право вимагати дострокового повернення другої частини позики. Направлення вимоги підтверджено фіскальним чеком про направлення рекомендованого листа.

Того ж дня позивачем направлено вимогу про виконання поручителем грошових зобовязань боржника за договором позики №1/2015 від 04.11.2015, а саме сплати другої частини позики. Направлення вимоги підтверджено фіскальним чеком про направлення рекомендованого листа.

Оцінюючи правомірність вимог за первісним позовом на підставі договору позики від 04.11.2015 №1/2015, суд виходить з наступного.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики у належній формі, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 2 784 210 грн., що в еквіваленті становить 121 000 доларів США. Першу частину позики в розмірі 1 500 000 грн. в обумовлений строк, а саме не пізніше 30.09.2016, ОСОБА_2 позивачу не повернув.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто встановлення в договорі позики умов щодо повернення суми позики з індексацією відповідно до встановленої формули з урахуванням зміни офіційного курсу гривні до долару США, враховуючи наведені положення ч. 2 ст. 533 та ч. 1 ст. 627 ЦК України, є таким, що не суперечить законодавству.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та оплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, вимога щодо повернення позики в повному обсязі, є правомірною.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Тобто встановлення договором позики розміру процентів також є таким, що не суперечить законодавству.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Тобто встановлення договором позики штрафу за невиконання грошового зобовязання в розмірі 10% від суми зобовязання є правомірним та не суперечить закону.

Таким чином, позовні вимоги до ОСОБА_2 є нормативно обґрунтованими. Перевіривши наведені позивачем розрахунки стягуваних сум, суд дійшов до висновку про правильність розрахованих сум, що підлягають стягненню, а саме:

-3 111 669,40 грн. проіндексованої суми позики за договором позики №1/2015 від 04.11.2015;

-150 000 грн. штрафу у звязку з неповерненням першої частини позики в розмірі 1 500 000 грн.;

-656 380,87 грн. 48% річних за період з 01.10.2016 по 29.08.2017.

Оцінюючи правомірність вимог про стягнення грошових сум з ПСП «Едельвейс 2» за договором поруки №1/2015 від 04.11.2015, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

За ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Як було зазначено, за договором поруки №1/2015 від 04.11.2015 поручитель ПСП «Едельвейс 2» поручається перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_2 грошових зобовязань за договором позики №1/2015 від 04.11.2015 у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату суми позики, процентів, неустойки (п. 3 договору поруки). При цьому поручитель зобовязується при невиконанні боржником грошового зобовязання за основним договором сплатити кредитору при будь-яких обставинах протягом 3 днів з моменту отримання першої вимоги кредитора наявну заборгованість та усі суми, належні кредитору від боржника по основному договору на тих же умовах як і боржник (п. 4 договору поруки)

Поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 5 договору поруки).

Пунктом 13 договору поруки встановлено, що порука припиняється з припиненням всіх обовязків (зобовязань) боржника за основним договором, а також якщо кредитор протягом 3 років від дня настання строку виконання обовязку боржника за основним договором не предявить вимоги до поручителя

За таких умов вимога про стягнення зазначених вище сум солідарно з відповідачів за первісним позовом є правомірною та нормативно обґрунтованою.

Вирішуючи питання про вимоги, зазначені в зустрічному позові ПСП «Едельвейс 2» про визнання договору поруки №1/2015 від 04.11.2015 припиненим, суд виходить з наступного.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 пропущено шестимісячний строк з дня настання строку виконання основного зобовязання, встановлений ст. 559 ЦК України, після спливу якого порука вважається припиненою.

Проте пунктом 13 договору поруки встановлено трирічний строк від дня настання строку виконання обовязку боржника за основним договором, після спливу якого порука припиняється, якщо кредитор протягом цього строку не предявить вимоги до поручителя. ОСОБА_4 зазначений трирічний строк для предявлення вимоги про сплату суми боргу не пропущений.

Таким чином, зустрічний позов є необґрунтованим, не враховує умов договору поруки та задоволенню не підлягає.

Згідно статті 88 ЦПК України в разі задоволення позову, судові витрати стягуються судом з іншої сторони на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 533, 549, 550, 553, 554, 559, 627, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс 2» про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс 2» (Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Сергіївка, вул. Леніна, 33, ідентифікаційний код 39744540) на користь ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) проіндексовану суму заборгованості за договором позики №1/2015 від 04.11.2015 в розмірі 3 111 669,40 грн., 150 000 грн. штрафу у звязку з неповерненням частини позики, 656 380,87 грн. процентів за період з 01.10.2016 по 29.08.2017, всього 3 918 050,27 (три мільйони девятсот вісімнадцять тисяч пятдесят 0-27) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс 2» (Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Сергіївка, вул. Леніна, 33, ідентифікаційний код 39744540) на користь ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

В задоволенні зустрічного позову приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс 2» до ОСОБА_4 про визнання припиненим договору поруки №1/2015 від 04.11.2015 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.Р.Хамзін