АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №753/3785/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/8016/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 57 397, 56 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 640, 00 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року №6-88цс13 грошові коштиу розмірі 57 397, 56 грн. не можна розглядати як безпідставно отримані ОСОБА_2, оскільки були йому перераховані ОСОБА_3 в межах домовленостей про участь у відповідних проектах, що не заборонені цивільним законодавством. Вказує, що судом помилково застосовано Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», оскільки ОСОБА_2 не здійснює діяльність, передбачену ч. 1 ст. 4 Закону.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 листопада 2014 року громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 за допомогою банківської системи «Western Union» здійснено перерахування на рахунок ОСОБА_2 через банківську установу «Сбербанк» в м. Київ грошові кошти в загальній сумі 2 133, 24 доларів США (а.с. 11).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд виходив із того, що позивачем не доведено перебування сторін у договірних/зобов'язальних правовідносинах (відсутні істотні умови договору). Також суд дійшов висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки згідно спірних правовідносин має місце заволодіння чужим майном (грошовими коштами) без достатньої правової підстави (а.с.5-8).

Вказане рішення суду від 14 лютого 2017 року сторонами у справі не оскаржувалося та набрало законної сили.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останнього на його користь 57 397, 56 грн.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_3 посилався на те, що між ним та ОСОБА_2 відсутні будь-які договірні правовідносини, і зазначав, що передані ним відповідачу грошові кошти у сумі 2 133, 24 доларів США, що еквівалентно 57 397, 56 грн. по курсу НБУ станом на 24 лютого 2017 року, набуті відповідачем ОСОБА_2 без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що доказів перебування сторін удоговірних/зобов'язальних правовідносинах матеріали справи не містять, окрім доказу про вчинення позивачем одностороннього правочину. Вказує, що позовні вимоги є обгрунтованими, оскільки позивач довів факт того, що за його рахунок, без будь-якої правової підстави, відповідачем було набуте майно у вигляді грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2 133, 24 доларів США, що не заперечувалось відповідачем.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року встановлено відсутність договірних правовідносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 5-8).

Відтак, враховуючи відсутність правової підстави набуття грошових коштів у розмірі 2 133, 24 доларів США, такі кошти, в силу положень ст. 1212 ЦК України, є безпідставно набутим майном.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на помилкове застосування судом Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», оскільки ОСОБА_2 не здійснює діяльність, передбачену ч. 1 ст. 4 Закону, як таке, що не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідають обставинам справи та положенням закону.

Норми матеріального та процесуального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 , 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль