Ухвала

іменем україни

30 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Логос», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним зарахування зустрічних вимог та стягнення боргу, за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 11 листопада 2011 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Логос» (далі - ТОВ «Торговий Дім «Логос») було укладено договір «Про порядок погашення витрат «Сторони 2» як поручителя за договором поруки», за умовами якого TOB «Торговий Дім «Логос» повинно було сплатити на його користь грошові кошти в сумі 1 390 052 грн 70 коп. до 25 липня 2013 року та інші платежі відповідно до умов договору.

Зазначав, що вказана заборгованість виникла у зв'язку з погашенням заборгованості товариства перед ПАТ «Банк Столиця» за рахунок його депозитних коштів, розміщених на рахунку в цьому ж банку.

У період з 11 листопада 2011 року по 29 грудня 2012 року грошове зобов'язання на суму 1 390 052 грн 70 коп. ТОВ «Торговий Дім «Логос» було повністю виконане, у зв'язку чим 30 грудня 2012 року між ним, ТОВ «Торговий Дім «Логос» та ОСОБА_5 було підписано тристоронній акт «Звірки взаємних розрахунків», яким сторони визнали факт погашення грошового зобов'язання у вказаній сумі, а п. 12 акта узгоджено залишок заборгованості TOB «Торговий Дім «Логос» перед ним станом на 29 грудня 2012 року, який є остаточним та складає 124 453 грн 57 коп. та 91,03 доларів США (або еквівалентна сума в гривнях).

Звертав увагу на те, що 22 лютого 2013 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) та ТОВ «Торговий Дім «Логос» було укладено договір про відступлення права вимоги на суму 109 463 грн 78 коп., за умовами якого TOB «Торговий Дім «Логос» отримало право вимоги до нього за договором констатації від 11 листопада 2011 року, укладеним між ним та ФОП ОСОБА_4

29 квітня 2013 року ТОВ «Торговий Дім «Логос» направило на його адресу заяву-повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги та зарахування зустрічних вимог на суму 109 340 грн 14 коп. і повідомило про припинення свого зобов'язання перед ним за договором «Про порядок погашення витрат «Сторони 2» як поручителя за договором поруки» згідно акта «Звірки взаємних розрахунків» від 30 грудня 2012 року.

Посилаючись на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 червня 2014 року, вищевказаний договір констатації, на підстав якого було укладено договір про відступлення права вимоги, було визнано недійсним, просив визнати недійсним договір «Про відступлення права вимоги», укладений між ТОВ «Торговий Дім «Логос» та ФОП ОСОБА_4 22 лютого 2013 року; визнати недійсним зарахування зустрічних вимог ТОВ «Торговий Дім «Логос» та ОСОБА_3 на суму 109 340 грн 14 коп.; стягнути з ТОВ «Торговий Дім «Логос» та ОСОБА_5 в солідарному порядку на його користь борг в сумі 203 456 грн 89 коп., яка складається з 124 453 грн 57 коп. залишку заборгованості, 50 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до п. 5.1 договору «Про порядок погашення витрат «Сторони 2» як поручителя за договором поруки» в сумі 64 505 грн 66 коп., 13 427 грн 11 коп. інфляційних витрат, 91,03 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 17 червня 2014 року складає 1 070 грн 55 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання недійсним зарахування зустрічних вимог та стягнення боргу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано недійсним зарахування ТОВ «Торговий Дім «Логос» зустрічних вимог до ОСОБА_3 за договором констатації від 11 листопада 2011 року та вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Торговий Дім «Логос» за договором від 11 листопада 2011 року «Про порядок погашення витрат «Сторони 2» як поручителя по договору поруки» на суму 109 340 грн 14 коп.

Стягнуто з ТОВ «Торговий Дім «Логос» на користь ОСОБА_3 борг за договором «Про порядок погашення витрат «Сторони 2» як поручителя по договору поруки» від 11 листопада 2011 року в сумі 203 456 грн 89 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з метою отримання юридичного супроводу укладення договору «Про порядок погашення витрат Сторони 2 як поручителя по договору поруки» між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_4 11 листопада 2011 року було укладено договір констатації, за умовами якого позивач прийняв на себе зобов'язання сплатити на користь ФОП ОСОБА_4 суму винагороди - вартість юридичних послуг.

30 грудня 2012 року між ОСОБА_3, ТОВ «Торговий Дім «Логос» та ОСОБА_5 було складено та підписано акт звірки розрахунків, за яким сторони визначили, що залишок непогашеного боргу ТОВ «Торговий Дім «Логос» становив 124 453 грн 57 коп. та 91,03 доларів США.

22 лютого 2013 року між TOB «Торговий дім «Логос» та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір «Про відступлення права вимоги», за умовами якого TOB «Торговий дім «Логос» отримав право вимоги до ОСОБА_3 за договором констатації від 11 листопада 2011 року і тим самим отримав право вимоги до останнього сплатити на свою користь вартість непогашених ФОП ОСОБА_4 юридичних послуг на суму 109 463 грн 78 коп.

Таким чином, маючи зустрічні однорідні вимоги щодо сплати суми боргу один до одного TOB «Торговий дім «Логос» здійснив залік зустрічних вимог на суму 109 463 грн 78 коп, про що повідомив позивача листом від 29 квітня 2013 року. Решта суми в розмірі 15 840 грн 76 коп. була сплачена TOB «Торговий дім «Логос» як податковим агентом в якості податку з доходів ОСОБА_3 як фізичної особи.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 червня 2014 року, було визнано недійсним договір констатації, на підставі якого було укладено оспорюваний договір про відступлення права вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року вищевказані судові рішення скасовані, а отже підстави для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги відсутні.

При цьому, судом зазначено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2013 року встановлено припинення зобов'язання ТОВ «Торговий Дім «Логос» перед ОСОБА_3 за договором «Про порядок погашення витрат «Сторони 2» як поручителя за договором поруки» шляхом зарахування зустрічних вимог, вказана обставина відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню у даній справі і підтверджує безпідставність вимог позивача про визнання недійсним зарахування зустрічних вимог ТОВ «Торговий Дім «Логос» та ОСОБА_3 на суму 109 340 грн 14 коп.

Скасовуючи рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним зустрічних вимог та стягнення боргу, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що оскільки змістом права вимоги ФОП ОСОБА_4, яке він мав за договором констатації від 11 листопада 2011 року і яке за договором про відступлення права вимоги передав ТОВ «Торговий Дім «Логос», є право вимагати стягнення з ОСОБА_3 коштів в сумі 109 463 грн 78 коп. за надані юридичні послуги, а рішенням суду, яке набрало законної сили і має преюдиційне значення для даної справи, встановлено відсутність підстав для стягнення зазначених коштів з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_4, то зарахування ТОВ «Торговий Дім «Логос» цієї вимоги як зустрічної проти вимоги ОСОБА_3 не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками апеляційного суду з огляду на наступне.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року встановлено, що ФОП ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором констатації не виконував, а отже підстав для сплати ОСОБА_3 на користь останнього винагороди, передбаченої цим договором відсутні.

Таким чином, оскільки судовим рішенням встановлено відсутність підстав для сплати позивачем на користь ФОП ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 109 463 грн 78 коп., апеляційний суд дійшов правильного висновку про неправомірність зарахування ТОВ «Торговий Дім «Логос» зустрічних вимог на вказану суму.

За таких обставин, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року, оскільки воно є законним та обґрунтуванням, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська