АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 липня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_3 у лютому 2017 року звернулася до суду з позовом про визнання договору недійсним.

Зазначала, що ОСОБА_4, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_2, та ОСОБА_5 вчинено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 14 грудня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за номером 16962,

Посилалася на те, що ОСОБА_4 помер 11 грудня 2005 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2.

Звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Просила визнати договір між ОСОБА_4, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_2, та ОСОБА_5 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 14 грудня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за номером 16962, недійсним.

Справа №727/1133/17-ц Головуючий у 1-й інстанції Смотрицький В.Г.

Провадження №22-ц/794/987/2017 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Категорія 20

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 липня 2017 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору недійсним задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.215 ЦК України та вважав, що договором між ОСОБА_4, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_2, та ОСОБА_5 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 14 грудня 2005 року, права та інтереси ОСОБА_1 не порушено.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не має права на спадкування після смерті ОСОБА_4

На підставі п.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як розяснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

При цьому згідно зі п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 1 ч.6 ст.130 ЦПК України, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_7, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є визнання договору між ОСОБА_4, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_2, та ОСОБА_5 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 14 грудня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 16962, недійсним.

При цьому підставою позову ОСОБА_1, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначалося порушення прав та інтересів на спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4

На підставі ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Встановлено, що ОСОБА_4, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_2, та ОСОБА_5 вчинено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 14 грудня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за номером 16962.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз. п.5 постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пов»язувала захист своїх прав та інтересів із правовідносинами з договору між ОСОБА_4, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_2, та ОСОБА_5 купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 14 грудня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 16962.

За змістом абз.2 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Однак, сторони договору ОСОБА_4, його правонаступник, ОСОБА_5 не залучені до участі у справі.

Пунктом 2 ч.6 ст.130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до пункту 4 статті 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Всупереч наведеного суд першої інстанції не вирішив питання про залучення до участі у справі ОСОБА_4, його правонаступника, ОСОБА_5 співвідповідачем.

Згідно із п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Оскільки на стадії апеляційного провадження апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання щодо залучення до участі у справі ОСОБА_4, його правонаступника, ОСОБА_5 співвідповідачем, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним слід відмовити.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 липня 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді Кулянда М.І.

ОСОБА_8