АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1648/17 Номер провадження 22-ц/786/2318/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 липня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 Девіда до ОСОБА_4 про визнання шлюбу, укладеного без наміру створити сімю, недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року позивач, в особі представника ОСОБА_2, звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що після реєстрації шлюбу, протягом всіх років перебування у зареєстрованому шлюбі сторони проживали в різних країнах окремо, на будь-який контакт із позивачем відповідачка не йшла, тобто шлюб був укладений без мети створення сім»ї.

З урахуванням наведеного прохав визнати шлюб, укладений між ОСОБА_3 Девідом, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, США та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, укладений 24.05.1995 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №749 недійсним з моменту укладення, тобто з 24.05.1995 року.

РішеннямКиївського районного суду м. Полтави від 25 липня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 Девіду в задоволенні позову за недоведеністю.

Вказане рішення оскаржив позивач, представник якого у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме визнати шлюб, укладений між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, недійсним.

Вказує, що після реєстрації шлюбу відповідачка відмовилась проживати із позивачем та не надала жодної інформації стосовно свого місця перебування. З телефонної розмови із батьками відповідача позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 перебуває на території Франції та знаходиться у шлюбних відносинах із іншим чоловіком.

Вважає, що, оскільки сторони з моменту реєстрації шлюбу не проживали разом, оскільки позивач є громадянином США та не має права проживати на території України, а відповідач відмовилась проживати в США, сторони не мають спільних дітей, ніколи не вели спільного господарства, не мають спільної власності, мають велику різницю у віці, то наявні підстави для визнання шлюбу, укладеного між сторонами 24.05.1995 року, фіктивним.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до актового запису №749 від 24.05.1995 року, вчиненого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одружились 24.05.1995 року (повторне Свідоцтво про шлюб серії І-БК №328025 від 25.10.2016 року, а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив із того, що матеріалами справи не підтверджено, що даний шлюб був укладений без наміру створити сімю, жодних доказів на підтвердження цього суду не надано.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Згідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як зазначалось у позовній заяві, перед одруженням відповідач, на час знайомства із позивачем, наполягала на реєстрації шлюбу, переконувала, що бажає створити сімю. Проте. після одруження змінила ставлення до позивача: відмовилась проживати разом, переїжджати до США, а коли ОСОБА_3 приїжджав до відповідача додому в Україну, то ОСОБА_4 зявлялась додому в нетверезому стані та вчиняла сварки, не підтримувала з позивачем шлюбні відносини.

Окрім того, відповідно до повторного Свідоцтва про шлюб серії І-БК №328025 від 25.10.2016 року, шлюб між сторонами тривав 22 роки.

З наведеного вбачається, що сімейні стосунки сторін після реєстрації шлюбу не склались, проте, у відповідності до вимог ч.2 ст.40 СК України, це не може стати підставою для визнання такого шлюбу недійсним у зв'язку з його фіктивністю, оскільки позивачем, всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК України, доказів його укладення ОСОБА_6 без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, суду не надано. Так, зокрема, у позовній заяві зазначено, що саме відповідач наполягала на реєстрації шлюбу та вказувала про свій намір створити сімю.

Факт не проживання відповідача з позивачем, відсутність спільних дітей, спільного господарства та власності, наявність великої різниці у віці, з урахуванням тривалості шлюбу (понад 22 роки), не може розцінюватися судом як доказ фіктивності шлюбу, укладеного 24.05.1995 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для визнання даного шлюбу недійсним, оскільки він був укладений без наміру створити сімю. При цьому доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, оскільки не містять нових засобів доказування, фактично дублюють обставини, наведені в позовній заяві, без належного обгрунтування нормами права, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування рішення місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 липня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ : /підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1