Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1786/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

19.09.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Голованя А.М.,

суддів: Дьомич Л.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Мехеда Олега Валерійовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2017 року за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Мехеда Олега Валерійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Мехед О.В. звернувся до суду із вказаним поданням.

В обґрунтування заявлених у поданні вимог зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 50550669 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1802/15 від 19.11.2015, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 3569838, 50 грн.

Боржник на виклики державного виконавця не реагує, від виконання вищевказаних зобов'язань злісно ухиляється, про що свідчать матеріали виконавчого провадження та заяви представника стягувача.

На підставі зазначеного, вважає, що боржник всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вільно перетинає державний кордон, перешкоджає та не надає відомостей про доходи та місце знаходження майна у зв`язку з чим просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2017 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Мехеда О.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

В апеляційних скаргах стягувача ОСОБА_2 та державного виконавця Мехеда О.В. ставиться питання про скасування ухвалу суду з постановленням нової ухвали, якою задовольнити подання, посилаючись на те, що держаним виконавцем вжито усі передбачені законом заходи щодо примусового виконання рішення суду, однак у зв'язку із свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, зобов'язання залишається невиконаним.

В засіданні апеляційного суду державний виконавець Мехед О.В. та представник стягувача підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_4, який належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явився.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд виходив з відсутності доказів того, що державним виконавцем не доведено, що боржник ухиляється від виконання рішення, а тому вжиття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не може вплинути на виконання ним своїх зобов'язань

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як зазначено у ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь - якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", право громадянина на виїзд з України може бути тимчасово обмежений, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів справи убачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 50550669 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1802/15 від 19.11.2015, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 3569838, 50 грн.

Постановою державного виконавця від 18.03.2016 було відкрито виконавче провадження та запропоновано боржнику виконати рішення самостійно у строк до семи днів з моменту її винесення, а саме до 24.03.2016 року. Копія постанови разом із викликом державного виконавця були направлені боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Постановою державного виконавця від 18.03.2016 було накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу та оголошено заборону на його відчуження.

Копію постанови було направлено на адресу боржника та до установ, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника.

Станом на 26.05.2016 заборгованість за вказаним вище виконавчим листом становить: 3569838,50 грн., а також заборгованість згідно постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.03.2016 ВП № 50550669 в розмірі 356983,85 грн., а всього 3926822,35 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Тому, саме на останнього покладається тягар доказування, оскільки особа, стосовно якої вирішується подання щодо обмеження її у праві виїзду, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв'язку з цим із метою всебічного і повного з'ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду щодо відсутності у матеріалах справи доказів, які б свідчили про факт ухилення боржника ОСОБА_4 від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Державний виконавець в поданні вказав обставини та надав докази, які свідчать про ухилення боржника від виконання зобов'язань за виконавчим документом.

Крім того, як убачається з матеріалів справи боржник ОСОБА_4 протягом 2015 та 2016 років 62 рази перетинав державний кордон України у різні країни Євросоюзу, як автомобільним, так і повітряним транспортом.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні подання державного виконавця.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України з постановленням нової ухвали про задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Мехеда Олега Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2017 року скасувати. Постановити нову ухвалу.

Подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мехеда Олега Валерійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в ДРФО НОМЕР_1 до виконання у повному обсязі зобов'язань згідно виконавчого провадження № 50550669 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1802/15 від 19.11.2015 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: