233 № 233/2444/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м.Костянтинвка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

за участю

секретаря Теліціної О.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника

Органу опіки та піклування

Костянтинівської міської ради Карпушина В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В травні 2005 року шлюб було розірвано, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки та бійки, внаслідок чого дитина ще в малолітньому віці зазнала психологічного насилля. В березні 2008 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_6 та народила дитину. ОСОБА_6 є вітчимом ОСОБА_4, між ними склались добрі взаємини, дитина називає його батьком. Позивач, як мати виявляє турботу відносно дитини, створює умови для подальшого життя, забезпечує продуктами харчування, одягом, шкільним приладдям, іграшками, предметами особистої гігієни. Відповідач не зустрічався із донькою майже 11 років, веде антисоціальний спосіб життя, вживає спиртні напої, постійного місця роботи не має, самоусунувся від виховання доньки, не цікавиться її життям, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Позивач ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 не виконує своїх обов*язків з виховання та утримання дитини, з огляду на що, просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги і пояснила, що сімейне життя із відповідачем ОСОБА_2 у неї не склалось у зв*язку із постійними сварками. Після розірвання шлюбу відповідач по справі на протязі приблизно п*яти років телефонував, конфліктував з нею, свідком чого була малолітня на той час донька ОСОБА_4, яка отримала психологічну травму з вини батька. В 2008 році вона вийшла заміж за ОСОБА_6, у якого склались добрі відносини із її донькою від першого шлюбу - ОСОБА_4. Аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 сплачує, але нерегулярно, у зв*язку з чим має заборгованість. Дитина потребує лікування, оскільки має ускладнення від захворювання отитом, яке до того ж виникло з вини свекрухи, але батько участі в цих витратах не приймає. При цьому зазначила, що ніколи не зверталась до колишнього чоловіка з питань, які стосуються життя житини, її виховання, потреб в лікуванні, оскільки всі ці питання вирішуються нею самою та її новим чоловіком. Дитина вважає батьком саме вітчима, хоче носити його прізвище; ані з рідним батьком, ані з будь-ким із родичів по лінії батька дівчинка не спілкується взагалі. Оскільки ними створено іншу родину, в якій панують добрі відносини, а відповідач на протязі 11 років не спілкується з донькою, вона звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Необхідність позбавлення відповідача батьківських прав позивачка мотивувала тим, що дитина хоче носити прізвище вітчима, а рідний батько не дав на це своєї згоди; вона особисто не бажає звертатись до колишнього чоловіка із проханнями про дачу дозволу на виїзд дитини за кордон та з будь-яких інших питань, оскільки їх спілкування завжди закінчується сваркою.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що відносини із позивачкою по справі у нього були складні і неприязні як під час шлюбу, так і після його розірвання до теперішнього часу. Зазначив, що після розірвання шлюбу він спілкувався із донькою, купував речі і іграшки до того часу, поки його колишня дружина не стала мешкати із ОСОБА_6, після чого стала перешкоджати їх спілкуванню, пояснюючи це створенням іншої родини. Став помічати, що колишня дружина карала дитину за те, що вона спілкувалась з ним, з огляду на що вирішив психологічно дитину не травмувати і не наполягати на спілкуванні. Сплачує аліменти на утримання доньки; має заборгованість, але поступово її погашає. Позивачка ніколи не зверталась до нього ані з питань виховання доньки, ані з приводу стану її здоров*я чи потреби в лікуванні, створивши через неприязні відносини умови, за яких він вимушено усунувся від участі в житті доньки, щоб уникнути конфлікту і не травмувати її. Доньку любить і втрачати зв*язок з нею не бажає. Жодних перешкод стосовно виїзду дитини за кордон або поїздки в Крим не чинив і надав позивачці дозвіл на поїздку дитини в Крим.

Свідок ОСОБА_6, який є чоловіком позивачки по справі пояснив, що звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав було їх спільним із дружиною рішенням з метою «зібрати» родину, щоб всі носили одне прізвище. Бажає удочерити дівчинку, оскільки виховує її на протязі 11 років. ОСОБА_2 не дав згоди на зміну прізвища ОСОБА_4. Пояснив, що на початку його спільного життя із дружиною, він мав конфлікти із відповідачем по справі і в теперішній час відносини між ними неприязні.

Свідок ОСОБА_7, який є рідним братом позивачки, в судовому засіданні пояснив, що сімейне життя у сторін по справі не склалось. Згодом позивачка вийшла заміж за ОСОБА_6, який добре ставиться до дитини - ОСОБА_4. Дівчина називає вітчима батьком. З розмов із племінницею дійшов висновку, що вона не бажає спілкуватись з рідним батьком. Зі слів сестри - ОСОБА_1 йому відомо про те, що приблизно два роки тому назад ОСОБА_2 приїжджав та хотів погуляти із дитиною.

Свідок ОСОБА_8, яка є матір*ю відповідача, в судовому засіданні пояснила, що відповідач спілкувався з дитиною до тих пір, доки ОСОБА_1 не стала цьому перешкоджати. Відповідач купував дитині одяг, сережки, хрестик, ланцюжок, сплачує аліменти. Після того, як ОСОБА_1 стала жити разом із ОСОБА_6 спілкування батька з дитиною припинилось, оскільки новий чоловік позивачки був проти цього.

Відповідно до ст.171 СК України суд вислухав думку дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу питання, що розглядається судом. З пояснень дитини встановлено, напротязі 11 років її виховує ОСОБА_6 З рідним батьком спілкуватися не бажає, оскільки має неприємні спогади з дитинства про те, що мама плакала після спілкування з батьком. Проте, не пам*ятає того, щоб рідний батько колись ображав її. З родичами з боку батька спілкуватись не бажає.

Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Карпушин В.С. заперечував проти позову і підтримав висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки, мотивуючи свою позицію тим, що в даному випадку відсутні передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, яке до того ж, не буде відповідати інтересам дитини.

Заслухавши пояснення сторін, представника Органу опіки та піклування, допитавши свідків, з*ясувавши думку дитини - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7), який було розірвано 13 травня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1

ОСОБА_1. та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про її народження серія НОМЕР_2

12 березня 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, після чого позивачка по справі змінила прізвище на «ОСОБА_9» (а.с.9). ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась ОСОБА_10, батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3

Як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 27 квітня 2017 року № 855, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір*ю - ОСОБА_1, вітчимом - ОСОБА_6 та сестрою - ОСОБА_10 (а.с.11) в квартирі, належній позивачці по справі на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 листопада 2005 року (а.с.12-13).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутового рівня життя неповнолітньої ОСОБА_4 встановлено, що умови її проживання та виховання знаходяться на достатньо високому рівні (а.с.19).

ОСОБА_4 навчається в 8-А класі Новодмитрівського НВК (а.с.16) та виключно позитивно характеризується за місцем навчання (а.с.17).

Згідно довідки Новодмитрівського НВК від 04 травня 2017 року № 54 вихованням ОСОБА_4 займаються мати та вітчим - ОСОБА_6, які відвідують батьківські збори, підтримують постійний зв*язок з класним керівником, приділяють достатньо уваги вихованню дівчини. Батько - ОСОБА_2 в роботі батьківських зборів участі не приймає, школу не відвідує, не цікавиться успіхами дитини, не бере участі в її вихованні (а.с.18).

Згідно розрахунку, затвердженого начальником Костянтинівського МР ВДВС станом на 01 травня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-2037 по сплаті аліментів становила 38463 гривні 69 копійок (а.с.14).

Відповідачем надані квитанції про часткову сплату ним заборгованості у загальному розмірі 13356 гривень, що мало місце вже після 01 травня 2017 року (а.с. 49, 49 на звороті). Крім того, надані квитанції на погашення заборгованості по аліментах до 01 травня 2017 року на загальну суму 2957гривень. Оригінали цих квитанцій досліджені в судовому засіданні і позивач ОСОБА_1 не заперечувала, що отримала ці грошові кошти від відповідача в рахунок сплати аліментів н утримання доньки.

Відповідно до висновку від 11 серпня 2017 року № 639/26 Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39).

Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 вказаної Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Дослідивши всі докази у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову зважаючи на нижчевикладене.

З пояснень сторін та свідка ОСОБА_6 судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 тривалий час перебувають у неприязних стосунках і позивач фактично не бажала і не бажає участі рідного батька у житті доньки з огляду на те, що нею створено іншу родину, у її теперішнього чоловіка склались добрі взаємини із дитиною від першого шлюбу.

Відповідач не заперечував того, що не підтримував контакту з донькою тривалий час та не приймав участі в її вихованні, пояснюючи це неприязними стосунками із колишньою дружиною та небажанням психологічно травмувати дитину, оскільки помічав, що після їх спілкування, мати карала дитину.

Судом встановлено і це не заперечувалось і не спростовано позивачкою, що деякий час після розірвання шлюбу ОСОБА_2 спілкувався з донькою і, як пояснила свідок ОСОБА_8, купував їй одяг, хрестик, сережки та ланцюжок. Спілкуватись із дитиною батько перестав саме після того, як позивачка по справі створила іншу сім*ю.

Цих тверджень відповідача позивачка ОСОБА_1 також не спростувала, натомість необхідність позбавлення відповідача батьківських мотивувала виключно тим, що дитина хоче носити прізвище вітчима, а вона особисто не бажає звертатись до колишнього чоловіка з проханнями про дачу дозволу на виїзд дитини за кордон та з будь-яких інших питань, що стосуються життя дитини.

В той же час, відповідач ОСОБА_2 пояснив, що без будь-яких перешкод дав дозвіл на поїздку доньки ОСОБА_4 в Крим і це визнала позивачка та підтвердив свідок ОСОБА_6

ОСОБА_2 сплачуються аліменти на утримання доньки, вживаються заходи щодо погашення заборгованості. До того ж, сама по собі наявність заборгованість зі сплати аліментів не може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Для позбавлення батьківських прав недостатньо впевнитися у невиконанні обов'язків по вихованню дитини. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання - завзято, систематично, незважаючи на всі міри попередження продовжує не виконувати свій батьківський обов'язок.

На переконання суду відповідач ОСОБА_2 із прихильністю та теплом ставиться до доньки, бажає спілкуватися з нею та приймати участь в її вихованні і не приймав участі в житті дитини, в її вихованні саме з причини неприязних стосунків з колишньою дружиною, створення нею іншої родини та небажання психологічно травмувати дитину.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати, що з боку відповідача має місце свідоме нехтування своїми батьківськими правами.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд прийшов до висновку, що неприязні відносини між сторонами по справі негативно впливають на дитину, її психоемоційний стан та зумовлюють позицію висловлену ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо спілкування з рідним батьком.

Теплі взаємини та порозуміння, якого дійшли вітчим та дівчинка беззаперечно заслуговують на увагу і є схвальними, але не можуть за вищенаведених обставин бути підставою або будь-яким чином впливати на вирішення питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог і свідомого нехтування відповідачем обов'язками. На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини.

Викладені в позовній заяві твердження позивачки про те, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, а також про те, що ОСОБА_4 з вини батька зазнала психологічного насильства належними та допустимими доказами не підтверджені. Натомість, сама дитина в судовому засіданні пояснила, що не пам*ятає, щоб рідний батько колись ображав її.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 9,18 Конвенції про права дитини, ст. ст.150, 164 СК України, ст. 10, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 31 серпня 2017 року, повний текст рішення по справі виготовлений 04 вересня 2017 року.

Суддя