Справа № 352/930/17
Провадження № 2/352/788/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та факту постійного проживання із спадкодавцем, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та факту постійного проживання із спадкодавцем.Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що її мій батько, ОСОБА_3, був власником будинковолодіння в селі Загвіздя по вул. Зелена №4 Тисменицького району Івано-Франківської області та земельної ділянки площею 0,0824 га, кадастровий номер :02:002:0248, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Загвіздя по вул. Зелена Тисменицького району Івано-Франківської області. Проте батько майно не зареєстрував в державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння не отримував. Крім того, правовстановлюючі документи на земельну ділянку було втрачено. 09.10.2006 року ОСОБА_3, при житті, склав заповіт, про те, що після його смерті, все належне йому майно заповів їй. На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався. 02.10.2016 року ОСОБА_3 помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно. Вона є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та земельної ділянки, інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, які б в установлений законом термін та порядку прийняли спадщину, немає. Її мама, ОСОБА_2, яка могла б претендувати на спадкове майно, із спадкодавцем шлюб розірвала. Остання станом на даний час не заявляла жодних прав на спірне майно і не претендує на нього. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 у звязку з тим, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння та на земельну ділянку відсутні та рекомендовано звернутися до суду. Крім того, у звязку з тим, що вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично станом на 02.10.2016 року постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3, в селі Загвіздя по вул. Липова-Осада №24 Тисменицького району Івано-Франківської області, вона повинна довести факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, просив їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявилася. Від неї надійшла заява, в якій вона просила справу розглядати без її участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, письмові покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що батько позивачки, ОСОБА_3, був власником будинковолодіння в селі Загвіздя по вул. Зелена №4 Тисменицького району Івано-Франківської області та земельної ділянки площею 0,0824 га, кадастровий номер :02:002:0248, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Загвіздя по вул. Зелена Тисменицького району Івано-Франківської області.

Статтею 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалося, що в особистій власності громадян може бути зокрема й житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

Пунктом четвертим Інструкції Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 р. встановлювалося, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

За загальним правилом цивільного судочинства закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріпленого в ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, за якою дію нормативно-правового акту в час треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Попри те, що права власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння ОСОБА_3 не отримував, однак він вважається його власником і це право презюмується.

Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, інвентаризаційна вартість яких, згідно технічного паспорта, становить 289259 грн. 00 коп.

Отже, ОСОБА_3 був власником будинковолодіння в селі Загвіздя по вул. Зелена №4 Тисменицького району Івано-Франківської області та земельної ділянки площею 0,0824 га на якій спірне будинковолодіння розташоване, однак правовстановлюючі документи на земельну ділянку було втрачено.

Перелічені вище обставини підтверджуються технічним паспортом на будинковолодіння, будівельним паспортом, довідкою Загвіздянської сільської ради від 24.05.2017р. №1009 та від 25.05.2017р. №1162.

ОСОБА_3 09.10.2006 року, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Загвіздянської сільської ради та внесено в реєстр за №102 про те, що після його смерті, все належне йому майно заповів позивачу.

На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Загвіздянської сільської ради від 24.05.2017р. №1009.

02.10.2016 року ОСОБА_3 помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на будинковолодіння в селі Загвіздя по вул. Зелена №4 Тисменицького району Івано-Франківської області та земельну ділянку площею 0,0824 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Загвіздя по вул. Зелена Тисменицького району Івано-Франківської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та земельної ділянки. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, які б в установлений законом термін та порядку прийняли спадщину, немає.

Мати позивача, ОСОБА_2, із спадкодавцем шлюб розірвала, про що свідчить реєстрація акту про розірвання шлюбу від 16.05.2013р. за №0. Остання станом на даний час не заявляла жодних прав на спірне майно і не претендує на нього.

Відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 у звязку з тим, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву про відмову від спадщини я до ДНК не подавала.

Вказана вище обставина підтверджується довідкою Загвіздянської сільської ради від 24.05.2017р. №1009.

За таких обставин, позивачу належить право власності на будинковолодіння в селі Загвіздя по вул. Зелена №4 Тисменицького району Івано-Франківської області та земельну ділянку площею 0,0824 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Загвіздя по вул. Зелена Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Проте, приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння та на земельну ділянку відсутні, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.05.2017р. за №77/02-31 та рекомендовано звернутися до суду.

Крім того, у звязку з тим, що позивач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично станом на 02 жовтня 2016 року постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3, в селі Загвіздя по вул. Липова-Осада №24 Тисменицького району Івано-Франківської області позивач повинна довести факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Даний факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини підтверджується вищевказаними поясненнями свідків.

Статтею 125-126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону (ст. 373 ч.2 ЦК України).

Згідно із ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Стаття 81 ч.1 п.п. г) ЗК України визначає, що громадяни України набувають права власності на власності на земельну ділянку у випадку спадкування.

Згідно із вимогами ст. 152 ч.3 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

Приписами ст. 386 ЦК України та 152 ч.1 ЗК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати правовстановлюючого документа на майно.

В судовому порядку можуть бути встановлені факти, які перелічено в ч.1 ст.256 ЦПК України, а також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008р. №7 встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Таким чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими, а отже підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 386, 392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1268 ч.1, 3 ЦК України, ст. ст. 81 п.1 п.п. г), 125, 126, 152, 153 ЗК України та керуючись ст. 213- 215 ЦПК Укаїни, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, постійно проживала із померлим 02 жовтня 2016 року ОСОБА_3 в селі Загвіздя по вул. Липова-Осада №24 Тисменицького району Івано-Франківської.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння в селі Загвіздя по вул. Зелена №4 Тисменицького району Івано-Франківської області, інвентарною власністю 289259 грн., в порядку спадкування за заповітом після померлого 02 жовтня 2016 року ОСОБА_3 Дмитровичема.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0824 га, кадастровий номер :02:002:0248, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Загвіздя по вул. Зелена Тисменицького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після померлого 02 жовтня 2016 року ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Струтинський Р.Р.