АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1811/16-ц Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22-ц/774/107/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 5 (1) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.А.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційнійну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції, Сьома Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування свідоцтв про право власності та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2016 року ОСОБА_2, звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, щозгідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом виданого від 07.08.1999 року після смерті ОСОБА_7, померлої 28.10.1996 року, йому та ОСОБА_8, як спадкоємцям належало по ? частини домоволодіння розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 40-років Жовтня, буд. 15.

В спірному домоволодінні позивач зареєстрований з 03.11.1960 року по 28.04.1962 року, а потім повторно з 10.10.1995 року по теперішній час. ОСОБА_8 за життя фактично у спірному будинку не мешкала і не була зареєстрована, її місце знаходження позивачу відомо не було. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 211/1541/15-ц від 24.09.2015 року за позивачем визнано право власності за набувальною давністю на 1/2 домоволодіння, що належала за життя ОСОБА_8 Звернувшись до державного реєстратора з метою реєстрації права власності отримав відмову, оскільки встановлена наявність реєстрації від 17.01.2014 року Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 право власності на 1/2 будинку в порядку спадкування за відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 по 1/6 частині за кожним.

Посилаючись, що реєстрація речових прав за відповідачами та видача їм свідоцтв про право на спадщину на частину будинку, порушує його права розпорядження спірним будинком, тому що він не зможе зареєструвати своє право власності на цілий будинок на підставі судового рішення. Тому просив суд: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-25, видане 14.01.2014 Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 на імя ОСОБА_4, та скасувати державну реєстрацію права власності номер запису про право власності 4248429, яким зареєстровано 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 10, за ОСОБА_4; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-20, видане 14.01.2014 Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 на імя ОСОБА_6 та скасувати державну реєстрацію права власності номер запису про право власності 4248407, яким зареєстровано 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 10, за ОСОБА_6; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-15, видане 14.01.2014 Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 на імя ОСОБА_5, та скасувати державну реєстрацію права власності номер запису про право власності 4248386, яким зареєстровано 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна : 10, за ОСОБА_5.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що право власності за відповідачами зареєстровано згідно вимог законодавства, не врахувавши судового рішення, ухваленого пізніше, згідно якого за ним визнано право власності на цю частину домоволодіння.

Суд не взяв до уваги, що реєстрація права власності за відповідачами порушує право позивача на реєстрацію за ним та розпорядження усім будинком.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6, просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 жовтня 1996 року померла мати позивача ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 24).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння № 15 по вул. 40 Років Жовтня в м. Кривий Ріг. 07.08.1999 року Четвертою Криворізькою нотаріальною державною конторою було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями майна ОСОБА_7, померлої 28.10.1996 р. являються на 1/ 2 дочка ОСОБА_8 та на іншу 1/2 її син, ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, зокрема, складене з цілого шлаколитного житлового будинку житловою площею 31,9 м.кв., літня кухня Б, гараж Г, № 1-2 забори, 1 замощення, ІІ вод к-ка, уборна В, що знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. 40-років Жовтня (а.с. 4,5).

Згідно свідоцтва про смерть 28.01.2009 року померла ОСОБА_8, яка була власником 1/2 спірного будинку ( а.с. 25).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що 17.01.2014 року Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 зареєстровано право власності на 1/2 будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня по 1/6 за ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( а.с. 19).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2015 року визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 1/2 домоволодіння, розташованого за адресою: 5000, м. Кривий Ріг, вул. 40-річчя Жовтня, буд. № 15, що складається з цілого шлаколитного будинку житловою площею 31,9 м. кв., літня кухня Б, гараж Г, № 1-2 забори, 1 замощення, ІІ вод к-ка, уборна В ( а.с. 17-18).

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на спірний будинок за набувальною давністю, відповідачі, як співвласники будинку ( на час ухвалення рішення суду зареєстроване право власності), не були залучені до участі у розгляді справи.

Звертаючись до суду із позовними вимогами ОСОБА_2 посилався на те, що зареєстроване право власності за відповідачами по 1/6 частині на спірне домоволодіння порушує його право на реєстрацію даної частини домоволодіння на підставі судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що реєстрація права власності на частину спірного домоволодіння за відповідачами відбулась у відповідності до вимог законодавства в порядку спадкування за законом до ухвалення судового рішення, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно частин 1,3,6 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частин 1,2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність набуття відповідачами право власності за кожним по 1/6 частині домоволодіння № 15 по вул. 40-річчя Жовтня в м. Кривий Ріг, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, в підтвердження чого видано свідоцтва про на спадщину за законом ( а.с. 45-110).

Відповідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставами для державної реєстрації прав, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката та ін.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин державний нотаріус Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори на законних підставах видав свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-25, видане 14.01.2014 на імя ОСОБА_4 на 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна : 10, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-20, видане 14.01.2014 на імя ОСОБА_6 на 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна : 10, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-15, видане 14.01.2014 на імя ОСОБА_5, на 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня в м. Кривий Ріг, тому не має законних підстав для визнання даних свідоцтв недійсними та для їх скасування.

Згідно статті 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в і інших випадках, встановлених законом.

Позивачем не надано доказів для визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення, оскільки зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, у той час як відповідно до ст. 212 ЦПК України таке право належить суду, який оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги не доведені, не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: