Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1571/17
Провадження № 2/209/1058/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом ,в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку(доходу) , щомісячно, починаючи з 29 січня 2016 року до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

На підтвердження своїх вимог, позивачка послася на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, ОСОБА_3, вона перебувала з 08 потого 2014 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачем не склалось і рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 31 травня 2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. При її зверненні до Святошинського районного суду м. Києва 29 січня 2016 року з позовом про розірвання шлюбу, вона також ставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Однак, їй в суді було розяснено, що у разі розєднання позовних вимог, вона зможе аліменти отримувати раніше, аніж буде розірвано їх шлюб, у звязку з чим вона відмовилась від позовної вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача і, повіривши його обіцянкам про те, що він буде надавати їм з дитиною матеріальну допомогу у добровільному порядку, до суду з позовом про стягнення аліментів не зверталась, але постійно нагадувала ОСОБА_3 про його обовязок щодо матеріального утримання дитини і її. Але, відповідач своїх обіцянок не виконав, і продовжував ухилятись не тільки від матеріального утримання дитини та її, але й взагалі від виконання будь-яких своїх батьківських обовязків, у звязку з чим вона звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5 та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також у теперішній час змушена звернутись до суду з даним позовом, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги і на її утримання в період її непрацездатності, у звязку з відпусткою по догляду за сином ОСОБА_5, до досягнення ним трирічного віку, хоча вона дуже потребує цієї допомоги, при цьому вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача аліменти з 29 січня 2016 року - день її первісного звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вона не працює у звязку з доглядом за дитиною, отримує лише соціальну допомогу, інших джерел прибутку та збережень не має. Їй допомагають її рідні, але вони не можуть взяти на себе повне забезпечення її родини. До того ж, вона вважає, що матеріальну допомогу на утримання дитини і її утримання повинен надавати в першу чергу саме працездатний відповідач.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засідання підтримала заявлений позов та надала пояснення аналогічні обгрунтуваню позову та вказала, що вона не отримує матеріальної допомоги від відповідача не отримує, аліменти від також почав сплачувати тільки після того, як вона звернулася до суду з цим позовом. Вважає, що можливо покласти на відповідача обов"язок стягнення аліментів саме з 29 січня 2016 року , оскільки саме у вказану дату нею було подано позов до Святошинського районного суду м. Києва.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 22.03.2017 року ,в судовому засіданні позов не визнала. Надала суду заперечення в яких зазначено, що єдиним обґрунтуванням позивача своїх вимог щодо стягнення аліментів на її утримання саме з 29.01.2016 року є той факт, що вперше - 29.01.2016 року позивач звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та також ставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Нібито ОСОБА_2 в суді було розяснено, що у разі розєднання позовних вимог, вона зможе аліменти отримувати раніше, аніж буде розірвано їх шлюб, у звязку з чим остання

відмовилась від позовної вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача.Дані обґрунтування не є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів саме з 29.01.2016 року та останні містять недостовірні відомості, оскільки: 31.05.2016 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Згідно тексту даного рішення позивач 29.01.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу... та стягнення аліментів на утримання дружини.... Таким чином, при звернені до суду позивач не визнавала предметом позовних вимог стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Більш того, в судовому рішенні було встановлено, що у судовому засіданні 29.04.2016 року позивач позовні вимоги змінила, а саме просила суд лише розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем.

Враховуючи приписи чинного законодавства, ОСОБА_2 скористалась своїм правом та саме зменшила позовні вимоги до ОСОБА_3, як встановлено судовим рішення. Про розєднання позовних вимог та виділення в окреме провадження вимоги щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина не йшлось і мови.

Таким чином, позивачка ОСОБА_2 не скористалась своїм правом щодо заявления клопотання розєднання позовних вимог у самостійні провадження.

21.02.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

А більш того, з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання, ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська лише 15.06.2017 року.

Позивачка мала право прохати суд розєднати позовні вимоги у самостійні провадження, однак лише зменшила позовні вимоги, шляхом відмови від вимог щодо стягнення аліментів, мала право звернутися до суду у період з 29.01.2016 року з заявою про стягнення аліментів на своє

утримання, однак не скористалась своїм правом на звернення до суду та не надала належних доказів, які унеможливили її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, адже позивачці ні хто не перешкоджав подати позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на

дитину 21.02.2017 року, тобто майже за чотири місяці до подачі даного позову.

Таким чином, можна зробити висновок, що відмова від позовних вимог про стягнення аліментів та не подання з 29.01.2016 року ОСОБА_2 заяви про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дштана свідчить про те, що позивачка власноруч добровільно вирішила не здійснювати своє право на одержання аліментів, що виключає її право на отримання аліментів за минулий час.

Враховуючи думку сторін, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.02.2014 року, який згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 31 травня 2016 року - було розірвано. (а.с.6).

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження повторно виданого 26.06.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5).

21.02.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява на данний час не розглянута. (а.с.9-11, 30)

Згідно довідки № 44 від 14.05.2017 року виданої ОСОБА_3 вбачається, що відповідач працює в ПП "Євро-Модуль" на посаді менеджера з 02 лютого 2015 року по теперішній час та отримує середню заробітну плату в розмірі 2322,00 гривені. (а.с.31).

Згідно квитанцій, які знаходяться в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_7 сплачував на картковий рахунок ОСОБА_2 з лютого 2017 року по серпень 2017 року аліменти на утриманні дитини в розмірі 703,52 гривень. (а.с.36-42).

Аналізуючи обґрунтованість позовних вимог суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч.1,2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Таким чином, позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на своє утримання.

Вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості заявлених вимог в частині періоду стягнення , суд приходить до наступного.

Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

З рішення Святошинського районного суду м. Києва вбачається, що позивачка ОСОБА_2 29.01.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу... та стягнення аліментів на утримання дружини.... Таким чином, при звернені до суду позивач не визнавала предметом позовних вимог стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Більш того, в судовому рішенні було встановлено, що у судовому засіданні 29.04.2016 року позивач позовні вимоги змінила, а саме просила суд лише розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем.

На даний час , син позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг трирічного віку, тому суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Повний текст рішення виготовлено 22 вересня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 6,10,11,60, 209,212-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку -ввідмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Лобарчук