Номер провадження № 2о/331/119/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

при секретарі Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Олександрівський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1, перебуваючи на непідконтрольній Україні території (окупованій) в м. Донецьку у пологовому будинку 30 квітня 2017 року народила сина ОСОБА_2, однак органи РАЦС відмовили в реєстрації народження дитини, посилаючи на те, що наданий документ не створює юридичних наслідків, тому що виданий на території, яка не підконтрольна органам державної влади України. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження- м. Донецьк, мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, батько ОСОБА_3, громадянин України.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, заяву підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Їх неяка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів в справі достатньо для розгляду її по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що 15.05.2017 року Донецьким Республіканським центром охорони материнства та дитинства видано лікарське свідоцтво № 709 про народження у ОСОБА_1 30.04.2017 р. о 19 год. 50 хв. дитини: хлопчика, вагою 3750,00 гр. ОСОБА_4 та батько дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувають.

Заявниця звернувся до органу РАЦС для проведення державної реєстрації народження дитини та отримала відповідь Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної РАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, згідно з якої у проведенні державної реєстрації народження відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народженні і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до вимог ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини.

Згідно з ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У зв'язку з чим, визначення імені дитини, її прізвища та по батькові, та даних батьків буде встановлюватися заявником при реєстрації дитини в органах реєстрації актів цивільного стану, а не судовим рішенням, а тому вимоги заявника в частині запису батька задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації народження та отримання свідоцтва про народження дитини.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 223, 234, 251-256, 257-1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт народження ОСОБА_2, 30 квітня 2017 року, місце народження м. Донецьк, мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, яка на час народження дитини не перебувала у шлюбі, відомості про батька дитини зазначити відповідно до ст. 135 Сімейного Кодексу України.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.М. Світлицька