У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс» про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що з 01 лютого 2001 року він працює в Турківському дочірньому лісогосподарському підприємстві ЛГП «Галсільліс» (далі - Турківський ДЛП ЛГП «Галсільліс») на посаді лісничого Бітлянського лісництва.

Наказом від 14 серпня 2015 року № 65 за низьку організацію праці та низький контроль за роботою підлеглих, що призвело до зриву плану реалізації лісо продукції, наказом від 05 жовтня 2015 року № 81 за невиконання наказу

від 21 вересня 2015 року № 77-в та несвоєчасну здачу матеріалів відводу під санітарні рубки і наказом від 13 жовтня 2015 року № 84-в за халатне ставлення до своїх обов'язків його притягнуто до дисциплінарної відповідальності - застосовано стягнення у виді доган.

Посилаючись на неправомірність притягнення до дисциплінарної відповідальності за невиконання господарських договорів, які були укладені між двома господарюючими суб'єктами на предмет поставки лісопродукції та відсутністюз його боку порушень, просив суд визнати незаконними накази від 14 серпня 2015 року № 65, від 05 жовтня 2015 року № 81 та

від 13 жовтня 2015 року № 84-в про накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області

від 24 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий судовий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пропозиції щодо плану заготівлі та реалізації лісопродукції розроблені позивачем, від якого не надходило зауважень щодо виконання показників плану, а також, що відповідно до посадової інструкції він повинен щомісячно перевіряти хід заготівлі і про виявлені порушення складати акт, а також забезпечувати виконання планових завдань та повідомляти директора про обставини, які перешкоджають їх здійсненню.

Встановивши, що невиконання позивачем обов'язків, передбачених посадовою інструкцією, стало підставою для застосування дисциплінарних стягнень у вигляді доган (згідно з наказами: № 65 від 14 серпня 2015 року - за невиконання плану реалізації лісопродукції; № 81 від 05 жовтня 2015 року - не забезпечення проведення рубок догляду і санітарних рубок та невчинення інших контрольних функцій, пов'язаних з виконанням завдань та робіт по лісозаготівлі та № 84в від 13 жовтня 2015 року - відсутність на нараді), суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваних наказів незаконними.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 10 грудня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович