Справа № 343/2144/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1412/2017
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Максюти І.О.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про розірвання шлюбу та поділ майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Долинського районного суду від 25 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про розірвання шлюбу та поділ майна, в подальшому уточнивши позовні вимоги 16 листопада 2015 року та 17 травня 2016 року.

03 лютого 2016 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, який уточнив 23.06.2016 року.

Ухвалою Долинського районного суду від 03 лютого 2016 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про розірвання шлюбу та поділ майна.

Ухвалою Долинського районного суду від 25 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ майна, зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт вважає невірним висновок суду про те, що позивач, яка була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, кілька разів не з'явилася на розгляд справи та від неї не надходило заяви про розгляд справи в її відсутності.

Зазначає, що 05.10.2016 року нею було подано до суду заяву про подальший розгляд справи без її участі.

У звязку з роботою не мала можливості приходити на всі судові засідання, які часто відкладалися за клопотаннями відповідача по справі, а матеріальне становище не дозволяло оплатити послуги адвоката.

Однак, суд не врахував даних обставин.

Тому просить ухвалу суду від 25.07.2017 року про залишення її позову без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача скасувати.

Також 31.08.2017 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про повернення їй судового збору за подання апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт вимоги скарги підтримала, просила її задовольнити з підстав, вказаних в скарзі.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги не заперечив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду сторони не зявився, причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та відповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про розірвання шлюбу та поділ майна, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі за первісним та зустрічним позовами, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, зловживаючи своїми процесуальними правами, повторно не з'явилися в судове засідання.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Так, ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Долинського районного суду від 20.12.2016 року провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про розірвання шлюбу та поділ майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя було відновлено, справу призначено на 30.12.2016 року (т. 2, а.с. 88).

Відповідачем ОСОБА_3 було подано клопотання про перенесення судового засідання у звязку з його хворобою (т. 2, а.с. 91).

Розгляд справи відкладено на 04.05.2017 року, а у звязку з наступними клопотаннями відповідача на 13.06.2017 року (т. 2, а.с. 123), на 06.07.2017 року (т. 2, а.с. 137-140), на 25.07.2017 року (т. 2, а.с. 144-147).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач не з`явилася в судові засідання, призначені на 30.12.2016 року, 13.06.2017 року, 06.07.2017 року, 25.07.2017 року, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, оскільки засідання, призначені на вказані дати, не відбувались у звязку із поданими клопотаннями відповідача.

Крім цього, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 05.10.2016 року про розгляд справи без її участі. Позивач в повному обсязі підтримує позовні вимоги, проти розглядати справу за наявними в матеріалах справи доказами (т. 2, а.с. 61).

Таким чином неявка позивача за первісним позовом в судове засідання 30.12.2016 року, 13.06.2017 року, 06.07.2017 року та 25.07.2017 року не є повторною неявкою у розумінні ч. 3 ст. 169 ЦПК України, а тому суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Разом з тим, вирішуючи дану справу, слід врахувати взаємоповязаність первісних та зустрічних позовних вимог, неможливість і недоцільність вирішення їх окремо, а тому колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги і скасувати ухвалу Долинського районного суду від 25 липня 2017 року в цілому.

Заява апелянта про стягнення витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягає до задоволення, оскільки, як розяснено в п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду від 25 липня 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_5