АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1762/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53,55 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівБондаренка С. І., Новікова О. М.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради та Черкаської міської ради про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час розрахунку та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року ОСОБА_6 пред'явила позов до Комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради та Черкаської міської ради про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час розрахунку та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно наказу № 315-к від 10.11.2016 року її було звільнено з роботи двірника КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради з 10.11.2016 року по ст. 38 КЗпП України.

В той же день їй була видана копія наказу про звільнення та трудова книжка.

Позивачка зазначає, що на день її звільнення відповідачем була нарахована , але не виплачена заробітна плата в сумі 1 450 грн. та компенсація за невикористану відпустку за 19 днів, що становить 705 грн. 47 коп. Всі ці кошти відповідачем не були виплачені на день звільнення з роботи в зв'язку з відсутністю коштів.

З таких підстав позивачка просила суд стягнути солідарно з КП «СУБ «Митниця» та Черкаської міської ради на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату разом з компенсацією за невикористану відпустку в сумі 2 155 грн. 76 коп., середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 25 179 грн., компенсацію частини заробітної плати в сумі 146 грн. та моральну шкоду в сумі 3 200 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з КП «СУБ «Митниця» на користь ОСОБА_6 невиплачену заробітну плату в сумі 2 155 грн. 76 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 32 564 грн. 84 коп., моральну шкоду в сум 1 000 грн., а всього 35 720 грн. 60 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_6 - відмовлено.

Рішення про стягнення заробітної плати в частині виплати за один місяць підлягає до немайнового виконання.

Стягнуто з КП «СУБ Митниця» Черкаської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 1 280 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду змінити, стягнувши на її користь солідарно з КП «СУБ «Митниця» та Черкаської міської ради невиплачену заробітну плату в сумі 2 155 грн., 76 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 32 564 грн. 84 коп., моральну шкоду в сумі 1 000 грн., а всього 35 720 грн. 60 коп.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебувала у трудових відносинах з КП «СУБ «Митниця», працювала на посаді двірника КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської служби.

Наказом № 315 від 10.11.2016 року позивачка була звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що відповідач не виплатив їй нараховану, але не виплачену заробітну плату за листопад 2016 року в сумі 2 155 грн. 76 коп.

Відповідно, до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановленні колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення виплатити працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В силу положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що повний розрахунок з позивачкою в день її звільнення проведений не був , а саме не була виплачена заробітна плата за листопад 2016 року в сумі 2 155 грн. 76 коп.

Також вірно визначено середній заробіток за час затримки розрахунку, який становить 32 564 грн. 84 коп.

Колегія суддів, не може погодитися з вказаними обґрунтуваннями доводів апелянта, виходячи з наступного.

За положеннями п.1.8 Статуту КП «СУБ «Митниця» підприємство має статус юридичної особи з моменту державної реєстрації, має самостійний баланс, а відповідно до п.1.6 Статуту підприємство здійснює свою діяльність на принципах господарського розрахунку, власного комерційного ризику, бюджетного фінансування цільових програм прийнятих Черкаською міською радою, з правом найму працівників.

За положеннями ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника ( засновника) , крім випадків , встановлених установчими документами та законом, особи, які створюють юридичну особу, несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникли до її державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Зважаючи на положення норм чинного законодавства в їх сукупності та при системному аналізі, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення саме з відповідача КП «СУБ «Митниця» нараховану та невиплачену заробітну плату на користь позивача є обґрунтованими, оскільки Черкаська міська рада є неналежним відповідачем у справ, так як КП «СУБ «Митниця» є самостійною юридичною особою, воно не ліквідоване, має банківські рахунки та проводило самостійно господарську діяльність, позивач по справі знаходилась у трудових відносинах безпосередньо з даним підприємством, де і отримувала заробітну плату з 2010 року, а тому саме з вказаного підприємства підлягають стягненню заявлені позивачем виплати.

Черкаської міська рада не є роботодавцем, з яким позивач перебувала у трудових відносинах, оскільки міською радою, в межах повноважень визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконувались владні функції, що характеризуються наданням різноманітних управлінських послуг вказаному підприємству та справлянням на нього владного впливу в рамках публічно-правових відносин.

Крім того, трудовим законодавствам солідарна відповідальність у трудових спорах за вимогами, визначеними позивачем до відповідачів не передбачено.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржувалось.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2017 року відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :