Справа № 177/958/16-ц
Провадження № 2/177/108/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 вересня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівська І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Софіївської (Валівської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку «А-1» загальною площею 60,1кв.м, житловою 39,3кв.м, з господарчими будівлями: літня кухня «Б», огорожа №1, замощення 1, колодязь 1/2 ІІ, розташованих по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після померлого 01 серпня 2013 року ОСОБА_4 та на 1/3 частини зазначеного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після померлої 27 березня 1997року ОСОБА_5.

В обґрунтовування позовних вимог зазначила, що 01 серпня 2013 року помер її батько ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарчими будівлями розташований по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_4 02.03.2005 року склав заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно.

При звернені позивача до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 01.08.2013 року ОСОБА_4, їй відмовлено в звязку з тим, що спірний житловий будинок її померлим 01.08.2013 року батьком придбано під час шлюбу з її матірю ОСОБА_5, яка померла 27.03.1997 року, а відтак кожному з них належить шлюбна доля.

На час смерті ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, де на час її смерті був зареєстрований, а тому фактично прийняв спадщину її син ОСОБА_6, але до нотаріальної контори в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталася.

Таким чином, не дивлячись на те, що будинок зареєстровано на імя ОСОБА_7, але 1/2 його частка належала ОСОБА_5, як дружині в шлюбі з якою придбано майно. Тому коли 27.03.1997року вона померла, то на належну їй частку відкрилася спадщина.

ОСОБА_5 заповіту за життя не складала, тому належне їй за час життя майно її спадкоємці спадкують за законом.

Спадкоємцями після її смерті були батько ОСОБА_4, який проживаючи у будинку фактично прийняв спадщину, син ОСОБА_6 відповідач по справі, який на час смерті матері був зареєстрований з нею за однією адресою фактично прийняв спадщину, та вона - позивач, яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном.

09 серпня 2001року помер її брат ОСОБА_6, який фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 у вигляді 1/6 частки житлового будинку по вул. Степова,9 с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області, то і після його смерті відкрилася спадщина на фактично прийняте ним майно.

Спадкоємцями після його смерті є його дружина ОСОБА_8, та син ОСОБА_3 відповідачі по справі, які до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Оскільки вона не має змоги оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні(а.с. 111).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судове засідання не зявилися, кожен окремо, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 83-85, 87-88).

Представник відповідача Софіївської (Валівської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу без присутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 75).

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 26 липня 1959 року ОСОБА_10 уклав шлюб з ОСОБА_11, після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище «Головін», про що свідчить копія актового запису про шлюб № 809 (а.с. 81).

В період шлюбу, а саме 11 лютого 1991 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого секретарем виконавчого комітету Валівської сільської Ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_12, придбав житловий будинок № 9 по вул. Степова в с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 10).

На підставі Постанови Верховної Ради України від 19.05.2016 р. № 1377-VІІІ с. Валове перейменовано в с. Софіївка.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, оскільки житловий будинок № 9 по вулиці Степова в с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки за життя подружжя ОСОБА_4, їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності за життя належало по 1/2 частці нерухомого майна.

27 березня 1997 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії І-КИ № 125627 (а.с. 13).

Відповідно до 525 ЦК України, в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього кодексу.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, а саме 1/2 частину житлового будинку по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_5 на випадок смерті не здійснила розпорядження своїм майном, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44126062 від 09.06.2016 року (а.с. 51).

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є її чоловік ОСОБА_4, що підтверджується копією актового запису про шлюб (а.с 81), син ОСОБА_6, про що свідчить копія актового запису про народження (а.с. 80) та донька ОСОБА_1, яка змінила прізвище з «Головіна» на «Горбач» та з «Горбач» на «Аноцька», під час укладення шлюбів, про що свідчать копії свідоцтва про народження, свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про шлюб (а.с. 9, 17, 20).

Спадкоємці після смерті ОСОБА_5 фактично прийняли по 1/6 частині спірного житлового будинку, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, але не оформили її у встановленому законом порядку.

Згідно інформаційної довідки Шостої криворізької державної нотаріальної контори № 1452/02-14 від 09 червня 2016 року, видно, що після смерті ОСОБА_5, померлої 27 березня 1997 року, з заявою про прийняття спадщини за законом, до нотаріальної контори 15 квітня 2016 року звернулася донька померлої ОСОБА_1 позивач по справі (а.с. 49).

02 липня 2001 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією актового запису про смерть № 1318 від 09 серпня 2001 року (а.с. 91).

За життя ОСОБА_6 заповіту не складав, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є дружина ОСОБА_8, яка змінила прізвище на «Гребенюк» під час укладення шлюбу (а.с. 85) та син ОСОБА_3, які на спадщину не претендують, про що надали заяви про визнання позову (а.с. 83,87). Також, з відповіді наданої Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою від 28.03.2017, видно, що спадкової справи до майна померлого 02.07.2001 року ОСОБА_6 не виявлено (а.с. 109).

01 серпня 2013 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І-КИ № 520788 (а.с. 15).

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку № 9 по вулиці Степова в с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

02 березня 2005 року ОСОБА_4 здійснив розпорядження своїм майном на випадок смерті, склавши заповіт, згідно якого заповів ОСОБА_13, яка змінила прізвище на «Аноцька» під час реєстрації шлюбу (а.с. 20), усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, що підтверджується копіє заповіту посвідченого секретарем Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_14О, зареєстрованого в реєстрі за № 12. Зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с. 14).

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 01 серпня 2013 року нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що нерухоме майно придбано померлими, а відтак кожному з них належить шлюбна доля в зазначеному майні (а.с. 21).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд вважає встановленим та підтвердженим матеріалами справи той факт, що спадковий будинок придбаний батьками позивача у шлюбі, але право власності на будинок в державних органах реєстрації нерухомого майна зареєстровано лише за батьком позивача ОСОБА_4. У зв'язку з тим, що будинок є об'єктом права спільної сумісної власності померлих батьків позивача, частки яких за їх життя не були виділені, подружня частка матері позивача ОСОБА_5 у праві власності на будинок є прихованою, визначення їх часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно не є підставою для реєстрації права власності на будинок за ними в державних органах реєстрації нерухомого майна, що в свою чергу позбавляє можливості позивача оформити спадщину, що залишилася після смерті її батьків у нотаріальній конторі.

У звязку з тим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті її батьків, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право власності на 2/3 частини житлового будинку «А-1» загальною площею 60,1кв.м, житловою 39,3кв.м, з господарчими будівлями: літня кухня «Б», огорожа №1, замощення 1, колодязь 1/2 ІІ, розташованих по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після померлого 01 серпня 2013 року ОСОБА_4 та на 1/3 частини зазначеного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після померлої 27 березня 1997 року ОСОБА_5. .

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 368, 372, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261 Цивільного кодексу України, ст. 524,525,549 Цивільного Кодексу України, в редакції 1963 року, ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Софіївської (Валівської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 2/3 частини житлового будинку «А-1» загальною площею 60,1кв.м, житловою 39,3кв.м, з господарчими будівлями: літня кухня «Б», огорожа №1, замощення 1, колодязь 1/2 ІІ, розташованих по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після померлого 01 серпня 2013 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку «А-1» загальною площею 60,1кв.м, житловою 39,3 кв.м, з господарчими будівлями: літня кухня «Б», огорожа №1, замощення 1, колодязь 1/2 ІІ, розташованих по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після померлої 27 березня 1997 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя: