У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Пединківської сільської ради, Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, відділу Держгеокадастру у Любарському районі Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання права на одержання земельної частки (паю), виділення земельної частки в натурі, визнання права на отримання земельної частки в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтував тим, що його мати - ОСОБА_5, була членом сільськогосподарської артілі імені «Жовтневої революції» с. Пединки Любарського району Житомирської області, правонаступником якого став колгосп ім. «Жовтневої революції», а з 03 жовтня 1992 року - колективне сільськогосподарське підприємство «Пединецьке». У 1970 році мати позивача вийшла на пенсію за віком та продовжувала працювати в колгоспі на різних роботах. З осені 1996 року за станом здоров'я вона не мала змоги працювати в колгоспі та приймати участь в роботі загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених. Члени комісії по розпаюванню майна і земель колективного сільськогосподарського підприємства «Пединецьке» у квітні 1997 року виключили ОСОБА_5 зі списку осіб, які мають право на майновий і земельний пай. У 2002 році мати позивача виїхала на тимчасове проживання до своєї дочки у м. Алчевськ Луганської області де ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 просив визнати за померлою ОСОБА_5 право на одержання земельної частки (паю) реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Пединецьке» с. Пединки Любарського району Житомирської області; зобов'язати відповідачів в особі Пединківської сільської ради, Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, відділу Держгеокадастру у Любарському районі Житомирської області виділити в натурі належну ОСОБА_5 земельну частку (пай).

У грудні 2016 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог і просив поновити пропущений строк для звернення до суду, а також визнати за ним в порядку спадкування право на отримання земельної частки (паю) площею 4,796 га вартістю 94 584 грн реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Педенецьке» Любарського району Житомирської області.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року та додатковим рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року рішення Любарського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року та додаткове рішення Любарського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року скасовані та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 1, 4 ст. 25 ЦК України всі фізичні особи мають цивільні права та обов'язки - цивільну правоздатність, яка припиняється у момент смерті фізичної особи.

Згідно зі ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 2 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 була членом сільськогосподарської артілі імені «Жовтневої революції» с. Пединки Любарського району Житомирської області. Відповідно до протоколу № 2 від 03 жовтня 1992 року змінено форму власності господарства на колективну із назвою сільськогосподарське підприємство «Пединецьке». Згідно наказу президента від 03 грудня 1999 року КСГП «Пединецьке» 16 березня 2000 року реорганізовано у СТОВ «Пединківське».

Процес виникнення права на одержання земельної частки (паю) у членів колективного сільськогосподарського підприємства«Пединецьке» тривав протягом 1994-1997 років. Державний акт на право колективної власності «Пединецьке» с. Пединки виданий 30 січня 1996 року. Додатком № 1 до Державного акту є список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства. Під номером 397 у цьому списку зазначено ОСОБА_5, однак відповідно до витягу з протоколу № 2 від 03 квітня 1997 року загальних зборів колективного сільськогосподарського підприємства«Пединецьке» с. Пединки Любарського району Житоирської області вирішено виключити ОСОБА_5 зі списків членів колективного сільськогосподарського підприємстваяк таку, що внесена помилково.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, за життя вона не зверталася з вимогами про отримання земельної частки (паю), як і не оскаржувала рішення загальних зборів про виключення її зі списків членів колективного сільськогосподарського підприємства «Пединецьке».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позов ОСОБА_4 є необґрунтованим, тому підстав для відмови у його задоволенні за ст. 267 ЦК України немає.

Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що ОСОБА_5 не набула права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві«Пединецьке», а тому у розумінні п. п. 1-2 указу Президента України № 720/95 та ст. ст. 22, 23 ЗК України відсутні підстави для спадкування цих прав її сином - позивачем по справі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко