Справа № 643/7284/17
Провадження № 2/643/4228/17
12.09.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Довготько Т.М.
за участю секретаря Бахметьєвої Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту та здійснення певних дій,
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд зняти арешт з автомобіля НОМЕР_1, доручити Державній виконавчій службі Московського району м.Харкова видалити запис про арешт Mazda 626 д.н. НОМЕР_2 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна у ДАІ Харківської області.
В обґрунтування позову зазначив, що 24.09.2010року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 була примусово виконана постанова ДАІ №181758 від 31.05.2010року. При цьому був накладений арешт і заборона відчуження належного йому автомобіля НОМЕР_1. В середині травня 2017року він звернувся з запитом в ОСОБА_2 відділ державної виконавчої служби м.Харкова з проханням зняти цей арешт після уплати адміністративного штрафу. По виконавчому провадженню №21290773 йому дали відповідь, що надати будь-яку інформацію не вбачається можливим у звязку з тим, що автоматизована система виконавчого провадження не містить запитуваних відомостей. Відповідно до постанови ДАІ №181758 шляхом сплати адміністративного штрафу усунені перешкоди для зняття його автомобіля з під арешту
Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимогу підтримав та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль НОМЕР_1 /а.с.5/.
Відповідно до копії постанови ВП №21290773, 24.09.2010року, державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3, в рамках виконання постанови №181758 виданої 31.05.2010року ДАІ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510грн., було накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1Ю, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу /а.с.4/.
06.06.2017року ОСОБА_1 було сплачено 510грн. штраф за порушення правил дорожнього руху згідно протоколу АХ №225077 від 31.05.2010року /а.с.2/.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч. 3 ст.10, ч. 2 ст.59, ч. 1, ч. 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Таким чином позивачами за позовом про зняття з майна арешту можуть бути особи, які вважають, що арештоване майно належить їм, а не боржникові.
Між тим, у даному спорі позивач є боржником за виконавчим провадження, його право власності на арештований автомобіль зареєстровано та ніким не оспорюється, тобто позивач вибрав невірний захист свого права, яке він вважає порушеним.
На підставі викладеного суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,57-61, 79, 88,208-209,212-215,218, 224 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту та здійснення певних дій - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя Т.М.Довготько