У Х В А Л А

іменем україни

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_4, третя особа - громадська організація «Садівницьке товариство «СТАРЗ», про визнання недійсними розпоряджень та державного акту на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати недійсним розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації (далі - Бориспільської РДА) від 08 листопада 2011 року № 3506 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області»;

- визнати недійсним розпорядження Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року № 4789 «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області»;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0628 га від 24 грудня 2012 року, виданий ОСОБА_4 на підставі розпорядження Бориспільської РДА Київської області від 21 грудня 2012 року за № 4789.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,1201 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, а також землекористувачем (орендарем) земельної ділянки площею 0,069 га на території тієї ж сільради. В той же час, розпорядженням Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року № 4789 відповідачці ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку площею 0,0628 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради.

Посилаючись на те, що з нею, як з суміжним землекористувачем, всупереч норм земельного законодавства, не були погоджені межі земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_4, ОСОБА_3 вважала, що виділенням земельної ділянки останній порушено межі її земельних ділянок, у зв'язку із чим просила задовольнити позов.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним розпорядження Бориспільської РДА від 08 листопада 2011 року № 3506 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області».

Визнано недійсним розпорядження Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року № 4789 «Про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0628 га (кадастровий номер НОМЕР_1) від 24 грудня 2012 pоку, виданий ОСОБА_4 на підставі розпорядження Бориспільської РДА Київської області від 21 грудня 2012 року № 4789.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, виходили з того, що закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка відводилась у власність ОСОБА_4, здійснено з порушенням вимог ст.198 ЗК України та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками та врахувавши результати проведеної у справі комплексної експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи, якою було встановлено, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_4 не відповідав вимогам чинного станом на 21 грудня 2012 року законодавства, у зв'язку із чим дійшли висновку про порушення прав позивачки спірними розпорядженнями та виданим відповідачці державним актом про право власності на земельну ділянку.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1201 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в Київській області, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, СТ «Страз», що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 31 березня 2008 року (а. с. 9, т. 1).

Також відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, укладеного 21 травня 2008 року між Бориспільською РДА та ОСОБА_3, остання є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 загальною площею 0,0690 га сіножатей строком на 49 років для сінокосіння за рахунок земель державної власності на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (а. с. 10-17, т. 1).

Розпорядженням Бориспільської РДА від 08 листопада 2011 року № 3506 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області» ОСОБА_4 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (за межами населеного пункту) (а. с. 7, т. 1).

Розпорядженням Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року № 4789 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та передано у власність останньої земельну ділянку загальною площею 0,0628 га (а. с. 8, т. 1).

ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0628 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовується в Київській області Бориспільського району Гнідинської сільської ради, про що отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 25 грудня 2012 року (а. с. 48, т. 1).

Крім того судами установлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, розташований будинок охорони на 2-му КП громадської організації «Садівницьке товариство «СТАРЗ» (далі - ГО «СТ «Старз»).

Зі змісту довідки Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області №93/24-П24 від 24 жовтня 2016 року встановлено, що згідно Генерального плану забудови ГО СТ «Страз» земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, розташована на землях загального користування ГО СТ «Страз», а в архіві Управління не виявлено землевпорядної документації щодо оформлення даної земельної ділянки (а. с. 88, т. 3).

За результатами проведеної комплексної експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи №7283/16-41 від 01 серпня 2016 року, призначеної відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2016 року, встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_4 накладається на землі загального користування ГО «СТ «Старз», а саме на землі вулично-дорожньої системи; при цьому на земельній ділянці відповідачки розташована будівля, яка позначена літерою «К». З урахуванням відомостей фото та звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об'єкта, затвердженого 28 листопада 2012 року, будинок охорони на 2-му КП ГО «СТ «Старз», який розташований на земельній ділянці відповідачки, побудований до дати надання цієї ділянки розпорядженням Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року №4789 у власність ОСОБА_4

Також експертизою установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, накладається на межі під'їздної дороги до земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3

За висновком судового експерта вказаної комплексної експертизи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, затверджений розпорядженням Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року №4789, не відповідає вимогам законодавства, чинного на 21 грудня 2012 року (а. с. 12-27, т. 3).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За таких обставин можна зробити висновку про те, що порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій посилалися на те, що земельна ділянка ОСОБА_4 накладається на землі загального користування ГО «СТ «Старз», а саме на землі вулично-дорожньої системи.

Проте матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження накладення земельної ділянки ОСОБА_4 на належну на праві власності земельну ділянку ОСОБА_3

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій вказаного не врахували та належним чином не перевірили, чи порушується саме відповідачкою право власності позивачки на належну їй земельну ділянку.

За відсутності доказів порушення прав позивачки наданням у власність земельної ділянки відповідачу, висновки судів про задоволення позову ОСОБА_3 є передчасними.

Крім того суди попередніх інстанцій не врахували, що відсутність підпису на документах про встановлення межових знаків, не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не перевірили доводів відповідача; не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, передчасно дійшовши висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3, у зв'язку із чим рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, визначених статтею 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович