Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 409/25/16-ц
Провадження № 22ц/782/619/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Назарової М.В., Авалян Н.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.07.2008 року між АТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно до якого ОСОБА_3 отримав від банку кредит в розмірі 39900 доларів США зі сплатою 15 % річних. Відповідно до укладеного договору поруки № 218779 від 22.07.2008 року ОСОБА_4 поручилася перед банком (кредитором) за виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

У порушення діючого законодавства та умов договорів відповідачі зобовязання за кредитним договором належним чином не виконували, у звязку з чим станом на 28.04.2014 року утворилася заборгованість, яка складається з: кредитної заборгованості 38000 доларів США, заборгованості за процентами 43252,45 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту 43173,87 грн., пені за прострочення сплати процентів 59004,70 грн., а всього - 81252,45 доларів США та 102178,57 грн.

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 81252,45 доларів США та 102178,57 грн.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.02.2016 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені задоволені повністю.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_4 звернулася до суду із апеляційною скаргою на нього, вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог вимоги ПАТ «УкрСиббанк» відмовити.

Позивач - ПАТ «УкрСиббанк» та співвідповідач - ОСОБА_3 рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.02.2016 року в апеляційному порядку не оскаржили.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_4 такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 22 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 39900 доларів США зі сплатою 15 процентів річних та строком повернення - до 22 липня 2015 року (а.с.4-8).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за Кредитним договором № 0 від 22 липня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 22 липня 2008 року було укладено Договір поруки № 218779, згідно пункту 1.4 якого відповідальність відповідачів перед банком за виконання умов кредитного договору є солідарною (а.с.9).

Встановлено, що позивач свої зобовязання за вказаним кредитним договором виконав, а ОСОБА_3 свої зобовязання в повному обсязі не виконав, в результаті чого, станом на 28.04.2014 р. у нього виникла заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк», яка складається з: кредитної заборгованості 38000 доларів США, заборгованості за процентами 43252,45 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту 43173,87 грн., пені за прострочення сплати процентів 59004,70 грн., а всього - 81252,45 доларів США та 102178,57 грн.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 22 липня 2008 року в розмірі 81252,45 доларів США і 102178,57 грн., та витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн., а всього - 81252,45 доларів США та 105832,57 грн.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Разом із тим статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

В частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Оскільки право кредитора і обовязок поручителя по закінченню договору поруки припиняються, тому жодних дій щодо реалізації права в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначена правова позиція, крім іншого, висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року за № 6-2239цс15, постанові від 14 вересня 2016 року № 1451цс16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Встановлено, що 22 липня 2008 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за Кредитним договором № 0 від 22 липня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 22 липня 2008 року було укладено Договір поруки № 218779, за умовами якого остання взяла на себе зобовязання відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, які виникають з умов вказаного кредитного договору.

При цьому конкретний строк припинення поруки в Договорі поруки № 218779 від 22 липня 2008 року не встановлено, а зміст пункту 3.1 вказаного Договору встановленням строку припинення поруки вважатись не може.

Згідно п.3.1.3 Кредитного договору № 0 від 22 липня 2008 року, у випадку порушення позичальником умов договору Банк має право вимагати дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит (а.с.5).

Таке ж право Банку закріплено і у частині 2 статті 1050 ЦК України, а також у ст.ст.611, 615 ЦК України.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ «Укр Сиббанк», відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і п.3.1.3 Кредитного договору № 0 від 22 липня 2008 року,у квітні 2014 року використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобовязання, нарахувавши заборгованість станом на 28.04.2014 року. При цьому ПАТ «Укр Сиббанк» 28 квітня 2014 року були складені вимоги до відповідачів щодо сплати нарахованої заборгованості за кредитним договором (а.с.17-18) .

Разом із тим, жодних доказів на підтвердження відправлення, вручення або отримання відповідачами вказаних вимог позивач суду не надав.

З відповідним позовом до суду ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулося лише в січні 2016 року (а.с.2).

При таких обставинах саме вказане звернення з позовом до суду, на думку колегії суддів, і слід вважати належним предявленням вимоги до поручителя ОСОБА_4

Таким чином, кредитор (ПАТ «УкрСиббанк) предявив вимоги до поручителя ОСОБА_4 поза межами встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку, який обчислюється у цьому разі, починаючи з квітня 2014 року, - з дня зміни Банком строку виконання основного зобовязання.

Такі висновки колегії суддів Апеляційного суду Луганської області повністю узгоджуються, крім іншого, і з висновками, зробленими Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року, 6 липня 2015 року та від 18 листопада 2015 року (справа № 6-1779цс15).

Зазначені постанови, зокрема, містять висновки про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України

При таких обставинах, приймаючи до уваги положення ч.4 ст.559 ЦК України, колегія суддів Апеляційного суду Луганської області приходить до висновку про припинення поруки ОСОБА_4 за Кредитним договором № 0 від 22 липня 2008 року та вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано задовольнив позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 22 липня 2008 року в розмірі 81252,45 доларів США і 102178,57 грн., та, з огляду на приписи ст.88 ЦПК України, витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн., а всього - 81252,45 доларів США та 105832,57 грн.

Разом із тим, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про необхідність застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки позовні вимоги до неї не підлягають задоволенню саме за необгрунтованістю, а співвідповідач ОСОБА_3 із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності до суду не звертався.

Також колегія суддів зауважує, що питання правомірності та обгрунтованості судового рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_3 апеляційним судом у цьому разі не розглядаються, оскільки висновки суду в цій частині в апеляційному порядку належним чином не оскаржені.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.02.2016 року змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з з ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 22.07.2008 року в розмірі 81252,45 доларів США та 102178,57 грн., та витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн., всього 81252,45м доларів США та 105832,57 грн. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені відмовити. В іншій частині рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.02.2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 22 липня 2008 року в розмірі 81252,45 доларів США і 102178,57 грн., та витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн., а всього - 81252,45 доларів США та 105832,57 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені відмовити.

В іншій частині рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: