УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: Невядомського Д.В.

При секретарі: Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ :

05.09.2017 року до суду надійшло подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 в якому вона просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_2, МК084111, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕА404856 від, 13.11.2007р., місце реєстрації: м. Харків, вул, ОСОБА_3, 78, кв. 49 до повного погашення суми боргу за виконавчим документом. В обґрунтування підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України старший державний виконавець Ляхова Т.Б. зазначила, що на виконані знаходяться зведенне виконавче провадження ВП51899687 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради боргу. На теперішній час боржником борг не сплачено, загальна сума заборгованності складає 432466,17грн, державним виконавцем здійснювались необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, проте рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання то старший державний виконавець звернувся до суду з вищезазначеним поданням.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Розглянувши подання державного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що в проваджені старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на виконані знаходяться зведене виконавче провадження ВП51899687 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради боргу:

-наказ №922/1032/14 виданий 13.06.2014р. Господарським районним судом Харківської обл. про стягнення судового збору у розмірі 8981,01грн.;

-наказ №922/1032/14 виданий 13.06.2014р. Господарським районним судом Харківської обл. стягнення 41659,68грн. заборгованності з орендної плати, податку на землю 3095,00грн., з відшкодування комунальних послуг в сумі 145009,02грн.;

-наказ №922/4765/15виданий 07.10.2015р. Господарським районним судом Харківської обл. стягнення 11538,74грн. заборгованності з орендної плати, 2579,44грн. заборгованності з відшкодування податку на землю, 33452,08грн. заборгованності за відшкодування комунальних послуг та 1827,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Державним виконавцем надіслано запити до відповідних установ з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно відповіді ВДАЇ УМВС за боржником зареєстровано автотранспортний засіб ЗА31140, /1995/, бежевого кольору, 26716ХВ, ХАС687422, №кузХТЕ1920.

22.04.2015р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, яку надіслано для виконання, до ДАЇ УМВС та для відома сторонам.

Того ж числа державним виконавцем винесена постанова про оголошення розшуку майна боржника, яку надіслано для виконання до ДАЇ УМВС та для відома сторонам.

Згідно відповіді ДПС України за боржником зареєстровано поточні рахунки в установах банку ПАТ «КРЕДІАГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ КБ «ПриватБанк». 19.02.2015р. державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, яку надіслано для виконання до установи банку та для відома сторонам.

Державним виконавцем надіслано платіжні доручення до установи банку для перерахування коштів, які знаходяться на арештованих рахунках в установі банку.

До відділу надійшло повідомлення банків про прийняття постанови до виконання ПАТ «КРЕДІАГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ КБ «ПриватБанк». На рахунках банків кошти відсутні згідно платіжних доручень надісланих банкам.

Згідно відповіді Державної податкової служби України, інформація відносно боржника - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) даним податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді ПФУ інформація стосовно місця роботи боржника відсутня.

На виклики державного виконавця боржник не з'являється.

Перевірити майновий стан боржника за адресою вказаною у виконавчому документі не виявилось можливими у звязку з відсутністю мешканців квартири, про що складено відповідні акти.

Державним виконавцем винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, яку надіслано сторонам виконавчого провадження до відома та для виконання до Реєстраційної служби.

На теперішній час боржником борг не сплачено, загальна сума заборгованності складає 432466,17грн.

Аналізуючи доводи державного виконавця, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Україною 17 липня 1997 року) кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Статтею 12 Пакту про громадянські та політичні права (ратифікованого Україною 19 жовтня 1973 року) кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання.

Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Аналогічно відповідно до ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК Українитаст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлено законом.

Такі обмеження та процедура їх встановлення визначені в п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»таст. 377-1 ЦПК України.

Відповідно до них, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та у виїзді за кордон в разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Таким чином слід враховувати, що обмеження у праві виїзду за межі України застосовуються судом виключно до боржника в разі його ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим або іншим рішенням.

Саме по собі невиконання боржником зобов'язання (рішення) не є ухиленням від його виконання.

Під ухиленням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника (керівника), спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Факт ухилення повинен бути об'єктивно наявним на час внесення подання та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження. Доведення наявності такого факту покладається на державного виконавця (узагальнення Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України»).

При цьому обмеження є крайнім заходом до боржника (керівника боржника) і застосовується у виняткових випадках, коли відсутня будь-яка обєктивна можливість виконання судового рішення без застосування цих заходів, водночас обмеження у праві виїзду за межі України створить для нього негативні наслідки та стимулюватиме останнього до якнайшвидшого виконання рішення.

Однак з оглянутих судом письмових доказів та матеріалів виконавчого провадження не встановлено обставин, які б могли бути достатніми підставами для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Зокрема з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у боржника арештоване рухоме майно за рахунок яких в межах процедури виконавчого провадження можливе погашення боргу.

В той же час державний виконавець не зясував належним чином та не надав суду жодних даних про наявність у боржника закордонного паспорту, даних про наміри та можливість останнього виїхати за межі України, інших необхідних для розгляду подання даних (зокрема в разі виїзду - чи не повязаний такий виїзд з характером його професійної діяльності, необхідністю лікування тощо),відсутні відомості про отримання боржником викликів державного виконавця, а також як вбачається з акту державного виконавця від 01.11.2016 року взагалі відсутні відомості щодо присутності стягувача,боржника та понятих.

Таким чином, враховуючи неповноту здійснення виконавчих дій, зокрема відсутність достатніх доказів неможливості виконання рішення без застосування щодо боржника обмежувальних заходів та доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, відсутність доказів щодо необхідності та можливості боржника виїхати за межі України, даних щодо причин виїзду, а тому у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Д.В Нев"ядомський