АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: представників відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 22 серпня 2006 році між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №2144, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 10 000 грн.

22 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 01 грудня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 23 948,71 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5500,77 гривень, заборгованості по відсотках в розмірі 12241,47 гривень, заборгованості по пені в розмірі 6206,47 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь.

____________________________________________________________________________________________________Справа №724/31/17 Провадження №22ц-794/738/17 Головуючий у І інстанції Гураль Л.Л.

Категорія 27 Суддя-доповідач Височанська Н.К.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 22 серпня 2006 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 10 000 грн. і зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, зокрема, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 21 серпня 2008 року (а.с.25-32).

22 серпня 2006 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до якого останній як поручитель зобов'язався відповідати за виконання ОСОБА_4 обов'язків, які виникають на підставі вказаного вище кредитного договору (а.с.36).

17 грудня 2012 року між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором, таким чином ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус нового кредитора за цим договором (а.с.18-24).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2011 року задоволено позов ПАТ «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2144 від 23 серпня 2006 року та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість станом на 27 січня 2011 року в розмірі 9809,96 грн. (а.с.89-92).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Питання належності та допустимості доказів закріплено у ст. ст. 58, 59 ЦПК України.

Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

В рішенні Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2011 року зазначений загальний розмір заборгованості станом на 27 січня 2011 року, що підлягає стягненню з відповідачів, без конкретизації складових цієї заборгованості. Крім цього, в матеріалах справи відсутні дані про те, чи рішення суду виконано чи ні, а якщо виконано, то в якому розмірі.

Зазначені обставини унеможливлюють перевірити суду розрахунок заборгованості, який був станом на 27 січня 2011 року і який утворився після цієї дати.

У наданому позивачем розрахунку розміру заборгованості вказані суми за тілом кредиту та відсотками, які відступило ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» станом на 17 грудня 2012 року. Однак, колегія суддів вважає, що в розрахунок розміру заборгованості частково включені суми за тілом кредиту та відсотками, які вже стягнуті рішенням Хотинського районного суду від 10 серпня 2011 року.

Наявність судового рішення про стягнення заборгованості, якщо воно не виконано, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань по відсотках та пені, що утворилися після 27 січня 2011 року.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов»язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки він не містить інформацію щодо розміру заборгованості до 27 січня 2011 року та після 27 січня 2011 року, а також відомості щодо виконання рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2011 року.

В судові засідання апеляційної інстанції представник позивача не з»являвся, направляв до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. А тому у суду апеляційної інстанції не було можливості з»ясувати розмір заборгованості відповідачів.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову у зв»язку з не доведенням розміру заборгованості.

Також суд першої інстанції вірно вважав, що порука ОСОБА_1 з підстав ч.4 ст.559 ЦК України є припиненою.

З розрахунку заборгованості вбачається, що з часу відступлення прав вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором не погашалася.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Оскільки з грудня 2012 року відповідачі жодної проплати заборгованості за кредитним договором не здійснили і кредитор в шестимісячний строк не направив вимогу до поручителя, то порука вважається такою, що припинила свою дію.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи