Справа № 473/2829/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську подання державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ :

Старший державний виконавець Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що у боржника наявні невиконані зобовязання згідно з виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 30 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 97 205,03 грн., який знаходяться на примусовому виконанні у відділі та від виконання якого боржник ухиляється (на вимогу виконавця не надав декларацію про доходи та майно, не надав виконавцю інформацію про наявні в нього доходи та не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості за виконавчим документом).

В судове засідання старший державний виконавець Кирилов Ю.С. не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без його участі та просив про його задоволення.

Дослідивши матеріали подання та матеріали виконавчого провадження №АСВП 54358039, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 21 липня 2017 року старшим державним виконавцем Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 30 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 97 205,03 грн.

В процесі здійснення виконавчого провадження виконавцем на його запит отримано інформацію щодо наявного у боржника доходу у вигляді пенсії, відсутність інших доходів, нерухомого майна та транспортних засобів.

Постановою виконавця від 16 серпня 2017 року звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_1

Відповідно до постанови про опис та арешт майна від 21 серпня 2017 року за місцем мешкання боржника було описано та арештовано належне останньому рухоме майно.

Підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України виконавець зазначає ухилення останнього від виконання рішення (виконавчого напису).

Аналізуючи доводи державного виконавця, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Україною 17 липня 1997 року) кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Статтею 12 Пакту про громадянські та політичні права (ратифікованого Україною 19 жовтня 1973 року) кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання.

Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Аналогічно відповідно до ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлено законом.

Такі обмеження та процедура їх встановлення визначені в п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України.

Відповідно до них, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та у виїзді за кордон в разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Таким чином слід враховувати, що обмеження у праві виїзду за межі України застосовуються судом виключно до боржника (керівника боржника) в разі його ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим або іншим рішенням.

Саме по собі невиконання боржником зобов'язання (рішення) не є ухиленням від його виконання.

Під ухиленням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника (керівника), спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Факт ухилення повинен бути об'єктивно наявним на час внесення подання та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження. Доведення наявності такого факту покладається на державного виконавця (узагальнення Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України»).

При цьому обмеження є крайнім заходом до боржника (керівника боржника) і застосовується у виняткових випадках, коли відсутня будь-яка обєктивна можливість виконання судового рішення без застосування цих заходів, водночас обмеження у праві виїзду за межі України створить для нього негативні наслідки та стимулюватиме останнього до якнайшвидшого виконання рішення.

Однак з оглянутих судом письмових доказів та матеріалів виконавчого провадження не встановлено обставин, які б могли бути достатніми підставами для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Зокрема з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у ОСОБА_1 є доходи (пенсія) та арештоване рухоме майно за рахунок яких в межах процедури виконавчого провадження можливе погашення боргу.

Доводи виконавця про те, що боржником проігноровано його вимогу про надання декларації про доходи та майно, інформації про наявні доходи та останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за виконавчим документом не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказані обставини за відсутності інших свідомих дій боржника (наприклад намагання приховати майно, доходи, створення виконавцю непереборних перешкод для виконання рішення тощо) самі по собі не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання, оскільки наслідком відмови боржника добровільно виконати рішення є його примусове виконання у спосіб та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

В той же час державний виконавець не зясував належним чином та не надав суду жодних даних про наявність у боржника закордонного паспорту, даних про наміри та можливість останнього виїхати за межі України, інших необхідних для розгляду подання даних (зокрема в разі виїзду - чи не повязаний такий виїзд з характером його професійної діяльності, необхідністю лікування тощо).

Таким чином, враховуючи неповноту здійснення виконавчих дій, зокрема відсутність достатніх доказів неможливості виконання рішення без застосування щодо боржника обмежувальних заходів та доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, відсутність доказів щодо необхідності та можливості боржника виїхати за межі України, даних щодо причин виїзду, а тому у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, що не брали участь в розгляді справи протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: О.В.Вуїв