Справа № 152/1345/17
У Х В А Л А

04 вересня 2017 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до ОСОБА_2 (далі - відповідач) із зазначеним вище позовом.

Позивач просить визначити за нею право спільної сумісної власності на житловий будинок, що знаходиться в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області на вул. Островського, 22.

Відповідно до ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначені вимоги ст.119 ЦПК України не дотримані.

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не містить зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності дійсною вартістю нерухомого майна.

Виходячи із ціни позову, сплачується судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пунктів 15 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з Законом України «Про судовий збір». Розмір судового збору визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обовязок покладається на позивача.

В порушення вимог пунктів 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, зокрема не зазначено доказів у обґрунтування того, що у позивача є труднощі із витребуванням будь-яких документів, що б підтверджували вартість майна, право власності на яке вона просить визнати, доказів того, що неможливо зробити оцінку чи встановити вартість спірного житлового будинку, або доказів наявності перешкод у її визначенні.

Таким чином, неможливо встановити розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні вказаної позовної заяви до суду.

Враховуючи вище викладене суд доходить висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 119, 121, 208-210 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення недоліків позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Войнаровський