Справа № 167/429/17
Провадження № 4-с/0158/11/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

в складі: головуючого-судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Сороки І.Є.

з участю представника скаржника - ОСОБА_1

державного виконавця - Поліщук Н.Г.

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Ківерці скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_2, на постанову державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Волинської області ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі вищевказаною скаргою, в якій просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 22 березня 2017 року ВП №53619593 про відкриття виконавчого провадження у частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 6400,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово. У разі невжиття у виконавчому провадженні заходів примусового виконання рішення, відсутні і підстави для справляння виконавчого збору. Разом з тим, в межах виконавчого провадження №53619593 виконавцем не вживалися будь-які заходи примусового виконання рішення та не вчинялися відповідні виконавчі дії. Таким чином, передумов для стягнення з неї виконавчого збору обєктивно не існує. Тому дії державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору, та відповідно, постанова від 22.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53619593 в частині стягнення виконавчого збору є незаконними.

Представники скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримали, просили її задовольнити. Крім того, суду пояснили, що без вчинення державним виконавцем дій по примусовому виконанню рішення суду, відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення скарг заперечував, оскільки скаржником ОСОБА_3В, добровільно рішення суду не виконується, тому підстав для задоволення скарги немає.

Головний державний виконавець Рожищенського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4Г в судовому засіданні в задоволенні скарги просила відмовити, так як при винесенні постанови від 22.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП №53619593 керувалась виключно Законом України «Про виконавче провадження». Зазначила, що відповідно до вимог частини 1 статті 18 Законом України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до пункту 1 частини 3 даної статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Таким чином перевірка виконання поза межами виконавчого провадження не передбачена. Лише відкривши виконавче провадження виконавець має право здійснити такі дії і встановити факт виконання чи невиконання рішення суду. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням суду, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Законом України «Про виконавче провадження». За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних заробітних плат, що становить 6400,00 грн. з боржника. Тому, під час виконання судового рішення про зобовязання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином, виконавчий збір стягується з боржника ОСОБА_3. Разом з тим, згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження» слідує, що при відкритті виконавчого провадження стягнення виконавчого збору є обовязковим. Отже, примусове виконання рішення розпочинається з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, вже під час відкриття виконавчого провадження визначається виконавчий збір. На підставі викладеного, вважає скаргу необґрунтованою, а викладені в ній вимоги такими що не підлягають задоволенню, оскільки винесена нею постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2017 року є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам законодавства і нею, як державним виконавцем, вчинялись дії передбачені Законом, які спрямовані на повне, вчасне та фактичне виконання виконавчого документу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 22 березня 2017 року головний державний виконавець Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 розглянувши заяву стягувача про примусове виконання, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53619593 з виконання виконавчого листа №167/1102/15-ц, виданого 02 лютого 2017 року Рожищенським районним судом Волинської області про зобовязання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

В постанові також зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 6400,00 гривень.

Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53619593 від 22 березня 2017 року в частині стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 6400,00 гривень суд визнає безпідставною.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

При цьому, як передбачено частиною пятою статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно частини пятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Системний аналіз положень статей 10, 26, 27 Закону № 1404-VIII свідчить про те, що у разі невжиття у виконавчому провадженні заходів примусового виконання рішення, відсутні і підстави для справляння виконавчого збору.

Як встановлено судом, в межах виконавчого провадження №53619593 виконавцем не вживалися будь-які заходи примусового виконання рішення та не вчинялися відповідні виконавчі дії.

Суд визнає, що за таких обставин рішення про зобовязання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не може бути виконане державною виконавчою службою із вжиттям заходів примусового виконання рішень, передбачених статтею 10 Закону № 1404-VIII, в той час, як ОСОБА_3 виконує рішення добровільно, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність стягнення виконавчого збору в даному випадку.

При цьому суд звертає увагу та враховує засади виконавчого провадження, закріплені у статті 2 Закону № 1404-VIII, відповідно до якої виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та обєктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Керуючись ст.ст. 383, 385, 387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 22 березня 2017 року ВП №53619593 про відкриття виконавчого провадження у частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 6400,00 гривень.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня оголошення ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_7