Справа № 203/2438/17
Провадження № 2/0203/998/2017
06.09.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
05 липня 2017 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 02 березня 2002 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, між позивачкою та відповідачем зникло взаєморозуміння, шлюбних відносин не підтримають, спільно не проживають. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просить розірвати шлюб, змінити її прізвище на дошлюбне «Учителева» (а.с. а.с. 2 3).
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, на стягненні з відповідача судових витрат не наполягала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 березня 2002 року, який зареєстровано відділом запису актів цивільного стану муніципального утворення м. Лангепас Ханти-Мансійського автономного округу Тюменьської області ОСОБА_3 Федерації, актовий запис № 52, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ПН № 545253. При укладання шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище «Учителева» на «Купавцева» (а.с. 8).
Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалось, сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе. Оскільки відповідач до органу реєстрації актів цивільного стану для розірвання шлюбу не зявляється, розірвання шлюбу здійснюється в судовому порядку. Відповідачем надано заяву про те, що він вважає за можливим розлучення.
Відповідно до ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, м. Мінськ, 22.01.1993 року (в редакції, яка на цей час продовжує свою чинність між Україною та ОСОБА_3 Федерацією щодо спірних правовідносин) по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.
Згідно ст. 29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, м. Мінськ, 22.01.1993 року (в редакції, яка на цей час продовжує свою чинність між Україною та ОСОБА_3 Федерацією щодо спірних правовідносин) по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.
На час розгляду цивільної справи судом позивачка є громадянкою України, зареєстрована в Центральному районі м. Дніпро. Відповідач є громадянином ОСОБА_3 Федерації, має зареєстроване постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 (проспект ОСОБА_4)АДРЕСА_1, що відноситься до Центрального району м. Дніпро, що відноситься до територіальної підсудності Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Згідно ч. 1 ст. 60 закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний звязок іншим чином.
Зважаючи на місце постійного проживання обох сторін суд приходить до висновку, що до правовідносин між сторонами застосовується право України, а спір підсудний Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.
За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивачки щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 28, 29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, м. Мінськ, 22.01.1993 року (в редакції, яка на цей час продовжує свою чинність між Україною та ОСОБА_3 Федерацією щодо спірних правовідносин), ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 88, 213, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб, укладений між громадянином ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 02 березня 2002 року відділом запису актів цивільного стану муніципального утворення м. Лангепас Ханти-Мансійського автономного округу Тюменьської області ОСОБА_3 Федерації (актовий запис № 52), розірвати.
Прізвище ОСОБА_1, змінене нею при укладанні шлюбу, змінити на дошлюбне «Учителева».
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя С.В. Єдаменко