АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Дряниці Ю.В. Суддів: Бондаревської С.М. , Чумак О.В. при секретарі: Ткаченко Т.І. з участю адвоката Лучко Т.І. позивача ОСОБА_3 пр.-ка позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 липня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, збитків у зв'язку з втратою депозиту, трьох відсотків річних.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, збитків у зв'язку з втратою депозиту, трьох відсотків річних задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних за договором позики від 12.12.2013р. за період часу з 01.01.2014р. по 20.12.2016р. у розмірі 89 доларів США 18 центів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 23,58 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

При цьому апелянт посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції сторони підтримали свої доводи, викладені протягом судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно боргової розписки від 12.12.2013р. ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 терміном до 31.12.2013р. 8230 доларів США.

Сторонами визнається та не заперечується факт повернення грошових коштів ОСОБА_5 21.12.2014р. у розмірі 730 доларів США;

28.05.2015р. - 1000 доларів США;

08.11.2015р. - 500 доларів США;

14.02.2016р.- 1000 доларів США;

24.08.2016р.- 50 доларів США;

28.08.2016р.- 500 доларів США;

16.10.2016р.- 1450 доларів США;

09.12.2016р.- 2000 доларів США;

Як доказ повернення позивачу суми заборгованості у розмірі 1000 доларів США, відповідач надала розписку, датовану 26.11.2016 року, згідно якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 в рахунок боргу 1000 доларів США, однак, в судовому засіданні заперечив факт отримання цієї суми від ОСОБА_5 , заперечивши проти призначення та проведення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачеві позика була повернута в повному обсязі, тому позовна вимога про повернення боргу за договором позики не підлягає задоволенню.

Виходячи з цього, місцевий суд обрахував кількість прострочених днів за період часу з 1.01.2014р. по 26.11.2016р. /4065 днів/ та визначив розмір 3% річних.

Також суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1980,37 доларів США, як збитки в розмірі втрати депозиту банку.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що обставини по справі місцевим судом були встановлені вірно і їм дано належну правову оцінку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Встановивши, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані із укладенням договору позики грошових коштів, місцевий суд правильно дійшов до висновку про безпідставність вимоги позивача про відшкодування йому збитків у вигляді неотримання відсотків від суми депозитного вкладу, які він міг би отримати як дохід, оскільки позивач на власний розсуд розпорядився належними йому коштами, уклавши з відповідачем договір позики.

Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, дійшовши до висновку про повне погашення боргового зобов'язання за розпискою від 26.11.2016 року, суд вірно обрахував період прострочення зобов'язання та провів належний обрахунок 3% річних, застосувавши формулу:

1000 доларів СШАх3%/100/365х1065 днів прострочки = 89,18 доларів США.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст..ст.303, 308, 316 ЦК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя /підпис/ Ю.В.Дряниця

Суддя /підпис/ С.М.Бондаревська

Суддя /підпис/ О.В.Чумак

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця