СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/769/17
Провадження №2/547/386/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.А.Вареник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Семенівського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю для позивача, як єдиного спадкоємця за заповітом своєї матері ОСОБА_2, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 2,64 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Іванівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, що належала матері, через втрату оригінала вказаного сертифіката та неможливістю оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач прийняв спадщину матері шляхом ступу в управління її майном втраченим згодом сертифікатом, державним актом про право власності матері на земельну ділянку.

Позивач та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позов.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про судовий розгляд повідомлений належним чином, просив розглянути справу за відсутності його представника, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 26).

Ураховуючи зазначене, відповідно до ст.ст. 158, 169 ЦПК України, судом ухвалено розглядати справу за відсутності позивача, представника позивача та відповідача.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.01.2017 встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_2, померлої 07 грудня 1998 року (а.с. 5, 7, 8).

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, зокрема, земельна частка (пай) площею 2,64 умовних кадастрових гектарів за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0291291, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по бувшому ПСП "Маяк" за № 259 від 27.12.1997, нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) складає 84 294,31 грн (а.с. 9, 10). Сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено позивачем (а.с. 12), законодавство не передбачає можливості виготовлення дубліката сертифіката або реєстрації права за померлою особою.

Відповідно до довідки виконкому Іванівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 09.11.2011 за № 609 ОСОБА_2 до дня своєї смерті була зареєстрована та постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, на день смерті проживала одиноко. Заповіт складено 23 вересня 1998 року і зареєстровано за № 28 (а.с.8).

23.09.1998 ОСОБА_2 складено заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, на що за законом матиме право, заповів позивачеві (а.с. 6).

На час смерті ОСОБА_2 діяв ЦК УРСР.

За змістом ст.ст. 524-527 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

За змістом ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця.

У липні 2017 року позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення вказаної земельної частки (паю) в якості спадкового майна, але йому відмовлено в посвідченні спадкових прав у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права на спадкове майно у порядку спадкування (а.с.14).

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

У разі втрати сертифіката про право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця, спадкоємець законодавчо позбавлений можливості отримати дублікат втраченого сертифіката. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що права позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину порушено з незалежних від відповідача та нотаріуса підстав, а саме втратою сертифікату про право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця. Саме цим позивачеві створено обєктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відтак суд захищає цивільні права позивача щодо отримання ним права щодо спадщини після ОСОБА_2 та визнає за позивачем право в порядку спадкування за заповітом на відповідну земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 158, 209, 212, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (Харківська обл., м. Лозова, Мр-2АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) право в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай) площею 2,64 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Іванівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, яка належала померлій 07.12.1998 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0291291.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Ф.Харченко