АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4573/17 Справа № 183/2900/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 05 травня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № DNXRRX12160262, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1 351,20 грн. зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_2 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 08 квітня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 16 181,01 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 038,09 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 65,85 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 297,90 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 13 531,50 грн. та штрафів у розмірі 1 246,67 грн.

Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом закрите акціонерне товариство "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами визнається позивач, публічне акціонерне товариство "ПриватБанк", передало 05 травня 2008 року у власність ОСОБА_2 1 351,20 грн., на умовах укладеного ними відповідно до ст. 1054 ЦК України договору № DNXRRX12160262. За умовами цього договору, обов'язковими для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, ОСОБА_2 отримав кредит в особистих цілях для придбання товару з його поверненням рівними частинами з кінцевим терміном 05 травня 2009 року під проценти за користування коштами в розмірі 12 % річних.

Відповідач згідно ст. 525 ЦК України не вправі односторонньо відмовитися від взятого на себе за договором зобовязання повертати кредит частинами в період з 10 по 15 число кожного місяця та сплачувати проценти, та інші платежі, дотримуючись умов про розміри, строки і валюту виконання, що має виконувати згідно з ст. 526 цього Кодексу.

Суд виходив з дійсності такого договору відповідно до ст. 204 ЦК України, оскільки в межах судового розгляду іншого не доведено.

Строки виконання зобовязання відповідачем за укладеним договором відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам пенею в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 08 квітня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 16 181,01 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 038,09 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 65,85 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 297,90 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 13 531,50 грн. та штрафів у розмірі 1 246,67 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 259, 261, 264, 548, 525, 551, 1054 ЦК України, виходив з того, що оскільки останній платіж відповідач зробив 10 липня 2008 року, строк дії договору закінчився 05 травня 2009 року, однак позовну заяву позивач подав до суду лише у 12 травня 2015 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають з причин пропуску строку позовної давності, про застосування якого, було заявлено Відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи, та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Посилання апеляційної скарги на ті обставини, що строк позовної давності має відраховуватися з моменту настання строку погашення чергового платежу є безпідставними, оскільки, як вбачається з умов кредитного договору (а.с.4 зворот) банком було надано кредит у сумі 1351,2 грн. та умовами договору встановлено розмір щомісячного платежу у розмірі 153,26 грн., що в свою чергу вказує на те, що таких платежів мало бути 9, тобто строк сплати останнього щомісячного платежу настав з 10 по 15 лютого 2009 року, а тому навіть відраховуючи строк позовної давності з події запропонованої позивачем, Банк звернувся до суду поза межами строків позовної давності.

Посилання скарги на умови договору про автоматичну пролонгацію кредитного договору суперечать положенням статті 251, 252 ЦК України, відповідно до яких строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Доводи скарги щодо тих обставин, що проценти та пеня мають сплачуватися до моменту виконання зобовязання є безпідставними, оскільки за правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права під час розгляду справи, оскільки вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог. Окрім того, за ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_3