Справа № 463/3692/16 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/1902/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф.,Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника ПАТ «Львівобленерго» Коцай О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», Державне підприємство «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд», третя особа «Товариство з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» про зобов»язання до вчинення дії,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_4 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції надав неправильну правову оцінку обставинам справи, залишив поза увагою доводи позивача та неправильно розтлумачив і застосував норми чинного законодавства та висновки Верховного суду України. Відмовляючи в задоволенні позову, суд посилається на те, що укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язковим за умови, якщо такий договір відповідає типовому і відмова від укладення в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627,630 ЦК України та ст.ст.21,22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Разом з тим, суд залишив поза увагою ту обставину, що позивач просила зобов'язати відповідачів укласти з нею договори про надання житлово-комунальних послуг на умовах типових договорів. Крім цього, посилаючись на постанову ВСУ від 10.10.2012 року у справі №6-110 цс12, суд не звернув увагу, що у вказаній постанові зроблений беззаперечний висновок про те, що укладення між споживачем та виконавцем договору про надання житлово-комунальних послуг( в даному випадку про користування електричною енергією) на умовах Типового договору є обов'язковою і ухилення від укладення таких договорів(як з боку споживача так і з боку виконавця) є незаконною. Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Позивачка по справі ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , представник відповідача ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» та представник третьої особи ТзОВ «Львівський завод фрезерних верстатів» в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток та власноручним підписом ОСОБА_5 на повідомленні про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 305 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чинм повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача ПрАТ «Львівобленерго» Коцай О.Б. на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом та просить зобов»язати відповідача ПрАТ «Львівобленерго» та ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» укласти з нею договір про користування електричною енергією по місцю її проживання у АДРЕСА_1 на умовах Типового договору; зобов»язати ПрАТ «Львівобленерго» укласти з позивачем договір про користування електричною енергією на об»єкті споживача у квартирі АДРЕСА_1 на умовах Типового договору з тих підстав, що обов»язковість укладення договору про користування електричною енергією передбачена ч.2 ст.21, ч.2 ст.22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтею 24 Закону України «Про електроенергетику».

Згідно абз.3 п.3 Правил користування електричною енергією для населення зазначено, що електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленному законом порядку.

Із встановлених у справі обставин справи вбачається, що електроустановка будинку у якому проживає позивачка ОСОБА_5 не приєднана до мереж ПрАТ «Львівобленерго», остання користується електроенергією, яка подається від ТзОВ «Львівський завод фрезерних верстатів» згідно договору між ДП Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» таТзОВ «Львівський завод фрезерних верстатів».

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_5 не є споживачем електроенергії від ПрАТ «Львівобленерго», що електроустановки будинку у якому проживає позивачка належать ДП Львівський Державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд», який згідно договору отримує електроенергію від ТзОВ «Львівський завод фрезерних верстатів» відтак у відповідача немає обов»язку на укладення Типового договору.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 суд першої інстанції вірно зазначив, що такий спосіб захисту цивільних прав як зобов»язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг не передбачений нормами ЦК України.

Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов»зковим при умові, що такий договір відповідає Типовому договору.

Висновок суду відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110 цс12, який відповідно до ч.1 статті 360-7 ЦПК України є обов»язковим для всіх судів.

Способи захисту особистого майнового права та інтересу чи особистого немайнового права передбачені статтею 16 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3-адвоката Жук Ганни Володимирівни в і д х и л и т и .

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сил из моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота