АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №643/5842/16-ц Головуючий суддя І інстанції Ференчук О.В.
Провадження № 22-ц/790/4696/17 Суддя доповідач Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту дитини та перетинання кордону без згоди батька; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту дитини та перетинання кордону без згоди батька.

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив: накласти заборону на виїзд його неповнолітнього сина ОСОБА_1 для виїзду за кордон - в Португалію, у супроводі біологічної матері, проживання та навчання до досягнення ним повноліття без згоди та супроводу на такий виїзд батька ОСОБА_1, оскільки "такий виїзд будь-куди, а тим більше за кордон з неадекватною особою, яка схильна до суїциду є небезпечним для дитини", до розгляду справи по суті; накласти заборону на виготовлення проїзного документа його неповнолітньому сину ОСОБА_1 для виїзду за кордон без згоди батька ОСОБА_1, на тих же підставах; до набрання чинності рішенням по справі заборонити будь-яким особам у будь-якій формі вчиняти дії щодо вивезення його малолітнього сина ОСОБА_4 за межі м. Харкова - без його згоди як батька, та залишати дитину з будь-якими особами, зокрема біологічної матері його сина ОСОБА_3 та розгляду справи по суті.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 22 червня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи про що свідчать зворотні повідомлення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту дитини та перетинання кордону без згоди батькаю.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом накладення заборони на виїзд його неповнолітнього сина ОСОБА_1 для виїзду за кордон - в Португалію, у супроводі біологічної матері, проживання та навчання до досягнення ним повноліття без згоди та супроводу на такий виїзд батька, оскільки "такий виїзд будь-куди, а тим більше за кордон з неадекватною особою, яка схильна до суїциду є небезпечним для дитини", до розгляду справи по суті. Також просив накласти заборону на виготовлення проїзного документа його неповнолітньому сину ОСОБА_1 для виїзду за кордон без згоди батька на тих же підставах; до набрання чинності рішенням по справі заборонити будь-яким особам у будь-якій формі вчиняти дії щодо вивезення його малолітнього сина за межі м. Харкова - без його згоди як батька, та залишати дитину з будь-якими особами, зокрема біологічної матері його сина та розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки забезпечення позову таким шляхом є вирішення справи по суті.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді