справа № 361/1768/17
провадження № 2-о/361/67/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, у якій просив визнати ОСОБА_7, який помер 01 грудня 2016 року, його батьком та внести відповідні зміни щодо батька до актового запису № 596 про його народження, зробленого 18 липня 1992 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області.

В обґрунтування заяви зазначав, що у період з 1991 по лютий 2009 року його мати ОСОБА_6 проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Під час їхнього спільного проживання 18 червня 1992 року у них народився він, син ОСОБА_3. Оскільки на момент його народження батьки у шлюбі не перебували, запис про його батька у Книзі реєстрації народжень здійснено відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України за вказівкою матері і батьком записаний ОСОБА_8. До дня його народження та після ОСОБА_7 проживав з його матірю ОСОБА_6 за вказаною адресою, вели спільне господарство, виховували спільного сина та дочку ОСОБА_7 ОСОБА_5, яка на той час була неповнолітньою. Після 2009 року відносини між батьками погіршились, тому вони стали проживати окремо, проте й надалі продовжували спілкуватися. Батько приймав активну участь в його вихованні, продовжував надавати йому матеріальну допомогу.

01 грудня 2016 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Встановлення факту батьківства йому необхідно для оформлення спадкових прав після смерті батька ОСОБА_7 та отримання спадщини як спадкоємцем за заповітом першого ступеня спорідненості, а також для того, щоб його майбутні діти знали свого діда.

Заінтересовані особи: його мати та дві дочки померлого батька заперечень проти заяви не мають, спору про право між ними не існує. Той факт, що ОСОБА_7 є його батьком підтверджується фотографіями, включенням батьком його до заповіту, показаннями свідків.

Заявник ОСОБА_3 у суді заяву підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у суді заяву підтримала та пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_7 від першого шлюбу. Шлюб між її батьками розірваний 02 вересня 1993 року. Познайомившись з ОСОБА_6, її батько переїхав жити до неї. У 1992 році у них народилася спільна дитина син ОСОБА_3, заявник у справі. ОСОБА_7 за життя визнавав себе батьком заявника, піклувався про нього, проживав разом із ним та його матірю до 2009 року у місті Бровари Київської області.

Заінтересована особа ОСОБА_5 у суді заяву підтримала та пояснила, що вона теж є дочкою ОСОБА_7, після знайомства батька з ОСОБА_6 у них народилася спільна дитина ОСОБА_3, до 1994 року вона проживала зі своєю сестрою ОСОБА_4 у місті Києві, потім разом із батьком ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 однією сімєю у місті Бровари Київської області. ОСОБА_7 визнавав своє батьківство стосовно ОСОБА_3, виховував його та матеріально забезпечував.

Заінтересована особа ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що з ОСОБА_9 вона познайомилися наприкінці 1990 року, з початку 1991 року вони стали проживати разом, 18 червня 1992 року у них народився син ОСОБА_10. Запис про батька дитини було зроблено за її вказівкою з метою отримання допомоги на утримання дитини як одинокою матірю. Шлюб із ОСОБА_7 вони не укладали, при цьому 17 років вони фактично до повноліття заявника проживали однією сімєю, вели спільне господарство.

Заінтересована особа Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за відсутності їхнього представника, як заінтересована особа прав заявника не оспорює.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Із свідоцтва про народження заявника ОСОБА_3 серії VІІ-БК № 459723, виданого 18 липня 1992 року, вбачається, що він народився 18 червня 1992 року у місті Бровари Київської області, про що 18 липня 1992 року Відділом запису актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області у книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис за № 596. Його батьком записаний ОСОБА_8, матірю ОСОБА_6.

На момент народження 18 червня 1992 року ОСОБА_3 його мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у шлюбі не перебувала.

Згідно із ч. 1 ст. 53 КпШС України, чинного на час народження заявника, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матірю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду.

За змістом ч. 2 ст. 55 КпШС України при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 28 липня 2017 року про народження заявника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, видно, що підставою запису відомостей про батька дитини є заява матері ОСОБА_6 від 18 липня 1992 року. Батьком дитини на підставі цієї заяви записаний ОСОБА_8, українець. Видано довідку в соцзабез. Актовий запис підписано матірю та свідками ОСОБА_11 і ОСОБА_12

Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15 висловив правову позицію та вказав на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що у період з початку 1991 року по лютий 2009 року мати заявника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали однією сімєю без шлюбу за адресою: АДРЕСА_1, як жінка і чоловік вели спільне сумісне господарство, підтримували подружні відносини. У період їхнього спільного проживання 18 червня 1992 року у них народився син ОСОБА_3.

01 грудня 2016 року ОСОБА_7 помер у віці 68 років у селі Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ОК № 386019.

Свідок ОСОБА_12 у суді показала, що мати заявника ОСОБА_6 знає із 70-х років, є хрещеною матірю ОСОБА_3, той факт, що він є сином ОСОБА_7 їй відомо безпосередньо від матері заявника ОСОБА_6, про цей факт її також особисто повідомляв батько заявника ОСОБА_7, проживали вони разом однією сімєю у місті Бровари Київської області, останній піклувався про заявника, займався його вихованням.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що померлий ОСОБА_7 визнавав заявника ОСОБА_3 своїм сином, останній називав його батьком. Вони багато часу проводили разом, ОСОБА_7 говорив їй, що ОСОБА_3 є його сином, забирав ОСОБА_3 зі школи, вона часто бачила їх разом.

Свідки ОСОБА_14 у суді показала, що вона проживає у тому ж будинку, що й заявник ОСОБА_3, померлий ОСОБА_7 проживав разом із матірю заявника ОСОБА_6 із 1991 року, у 1992 році у них народився син ОСОБА_10, протягом 17 років вони проживали разом, ОСОБА_7 як батько приймав участь у вихованні свого сина, надавав йому матеріальну допомогу. ОСОБА_7 повідомляв їй, що ОСОБА_3 є його сином.

За змістом заповіту від 11 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_15, зареєстрованого в реєстрі за № 1333, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3, заповідав заявнику ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0674 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Вишеньки, кадастровий номер :01:018:0120. Інше належне йому майно він заповідав в рівних частках двом своїм дочкам ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які є заінтересованими особами у даній справі.

Із спадкової справи № 88/2017 до майна померлого 01 грудня 2016 року ОСОБА_7 вбачається, що 21 квітня 2017 року у визначений законом строк до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини за заповітом після його смерті звернулися троє спадкоємців за заповітом: заявник ОСОБА_3 та дві дочки померлого ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема родинних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи надані пояснення заінтересованих осіб матері заявника та двох дочок померлого ОСОБА_7, показання свідків, інші обставини справи, складання ОСОБА_7 заповіту на імя заявника ОСОБА_3 на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_7, який помер 01 грудня 2016 року, його батьком є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За змістом ст. 134 СК України у разі визнання батьківства орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

У звязку із встановленням факту батьківства ОСОБА_7 стосовно ОСОБА_3 в актовий запис № 596 від 18 липня 1992 року про народження заявника підлягають внесенню відомості про його батька.

Зазначений факт судом встановлено для надання заявнику можливості оформити свої спадкові права за заповітом як спадкоємцем першого ступеня спорідненості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 60, 212 215, 234, 256, 257, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 01 грудня 2016 року, громадянина України, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внести в актовий запис № 596 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зроблений 18 липня 1992 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, зміни щодо батька та записати його батьком громадянина України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження: місто Дрогобич Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.