Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1262/17
№ 2/733/677/17
"28" серпня 2017 р. м. Ічня
Ічнянський районний суд Чернігівської області
в складі: головуючого судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Панахно Л.В. та
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія"ЕТАЛОН" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 005459 від 28.07.2017 року, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН», стягнути з відповідача на його користь незаконно отримані кошти за укладеним договором фінансового лізингу у сумі 11 000 грн, посилаючись на те, що на виконання умов зазначеного договору лізингу ОСОБА_2 перерахував на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» 11 000 грн з метою отримання предмету договору лізингу міні-трактора Jinma 264 вартістю 106 700 грн. Вважає умови укладеного договору фінансового лізингу несправедливими відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зважаючи на нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру лізингових платежів, вартості предмету лізингу з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надання одностороннього права лише лізингодавцеві, позбавляючи захисту прав лізингоодержувача від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем, що свідчить про істотний дисбаланс між правами та обов'язками сторін. Також позивач посилався на недійсність оскаржуваного договору, в силу ч. 2 ст. 215 ЦК України, оскільки договір укладений в письмовій формі без нотаріального посвідчення.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав, пояснивши, що ОСОБА_2, незважаючи на те, що відповідно до додатку № 1 до договору фінансового лізингу № 005459 від 28 липня 2017 року повинен був сплатити комісію з організації, яка передбачала 10 % від суми вартості предмету лізингу, яка складала 10 670 грн, фактично сплатив 11 000 грн, яку вона просить стягнути з відповідача на користь позивача.
Представник відповідача у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за відсутності, тому суд відповідно до ст. 224 ЦПК України визнав можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та провести заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обгрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» було укладено договір фінансового лізингу № 005459, предметом якого є міні-трактор Jinma 264 вартістю 106 700 грн (а.с. 16-23).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.
Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору вартість предмету лізингу становить 106 700,00 грн, відсоток платежів - 50%, авансовий платіж 53 350,00 грн, щомісячний платіж 4 445,83 грн, комісія за організацію (10%) 10 670,00 гривень, комісія за передачу (3%) 3201,00 грн (а.с. 13).
На виконання умов договору ОСОБА_2 сплатив ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» згідно договору № 005459 від 28 липня 2017 року грошові кошти у сумі 11 000 грн (а.с.12).
За умовами п. 5.4 договору фінансового лізингу, у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту його замовлення лізингодавцем, відповідно до п. 1.3 цього договору, лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем із метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного в додатку № 1 до цього договору, фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення предмета вартості на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає.
Відповідно до п.п. 4.3.5 і 4.3.6 вказаного договору лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір за умови невиконання лізингоодержувачем умов цього договору. При цьому лізингодавець не зобов'язаний завчасно повідомляти лізиногоодержувача про розірвання цього договору, а також у випадку неможливості здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу, який визначив лізингоодержувач, із причин, які не залежать від лізингодавця. У такому випадку лізиногодавець повертає лізингоодержувачу кошти на умовах п. 12.1 цього договору. У п. 12.12 договору передбачено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання у розмірі 20% від сплаченої суми авансових платежів. У такому випадку комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається.
За умовами договору (п. 5.1 договору) предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 50 робочих днів із моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця таких платежів: комісії за організацію, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, а також відшкодування платежів за реєстрацію та страхування предмета лізингу.
Проаналізувавши зміст договору, суд вважає, що за невиконання своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу, лізингодавець не несе відповідальності, а навпаки, отримує вигоду - штраф за дострокове розірвання у розмірі 20% від сплаченої суми авансових платежів та всю суму сплаченої комісії за організацію даного договору лізингоодержувачу (п. 12.12 договору).
Крім того, договором не передбачене право лізингоодержувача в односторонньому порядку змінювати чи розривати за своєю ініціативою цей договір, а також відсутні будь-які умови, спрямовані на захист прав лізингоодержувача від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем.
Суд вважає, що значна частина положень у договорі фінансового лізингу є несправедливими стосовно споживача та суперечать нормам чинного законодавства України, оскільки договором забезпечено захист інтересів лише лізингодавця. Вказане свідчить про очевидний дисбаланс між правами та обов'язками сторін.
Крім того, є обґрунтованими доводи позивача про недотримання нотаріальної форми договору фінансового лізингу, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором, який містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту відповідно до ст. 628 ЦК України.
Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Проте, договір фінансового лізингу № 005459 від 28 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 до ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН», нотаріально посвідчено не було.
Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2766цс15.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що договір фінансового лізингу № 005459, укладений 28 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН», необхідно визнати недійсним та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» на користь позивача грошові кошти у сумі 11 000 грн.
Також з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Керуючись ст.ст. 215, 216, 526, 527, 627-629, 638, 799, 806-809 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія"ЕТАЛОН" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задовольнити.
Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 005459, укладений 28 липня 2017 року між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН».
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень судових витрат.
Направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте Ічнянським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Чернігівської області через Ічнянський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Головуючий суддя В.М. Овчарик