Справа № 477/89/17
Провадження № 4-с/477/9/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 р. Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

із секретарем судового засідання Сірюк С.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

начальника Вітовського РВ ДВС - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби,

В С Т А Н О В И В:

В 2017 році ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просив визнати протиправними дії та бездіяльність державних виконавців Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області (далі відділ ДВС) ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, колишнього начальника цього відділу виконавчої служби ОСОБА_10 та теперішнього начальника відділу ОСОБА_2

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державних виконавців Вітовського ВДВС ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, колишнього начальника цього відділу виконавчої служби ОСОБА_10 та покладення обовязку вчинити певні дії по виконанню рішення судів про стягнення на його користь грошових коштів залишено без розгляду. В цій частині рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 01.08.2017 року ухвала Жовтневого районного суду залишена в силі.

В задоволенні скарги на дії та бездіяльність начальника Вітовського ВДВС ОСОБА_2 та покладення на неї обовязку вчинити дії по виконанню рішень судів про стягнення на його користь коштів Жовтневим районним судом відмовлено.

В цій частині рішення суду першої інстанції скасовано та направлено на новий розгляд.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу підтримав та пояснив, що протягом 11 років жодне з 8-ми рішень судів прийнятих на його користь про стягнення зі ОСОБА_11 грошових коштів не виконано. Державні виконавці не вчиняли належно своїх обовязків щодо виконання судових рішень,

В скарзі вказував, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення на його користь з громадянки ОСОБА_11 сум коштів за не одним рішенням суду. Однак до цього часу через бездіяльність державних виконавців рішення не виконані. Послався на те, що в квітні 2017 року було описано майбутній врожай Столощук, але перевірка врожаю була проведена лише у вересні 2017 року, коли останній вже було реалізовано боржником.

В судовому засіданні скаржник свою заяву підтримав та просив задовольнити.

Начальник відділу ДВС ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти скарги. Вказувала, що у скаржника сплили строки на її оскарження, а також послалась на вчинення державними виконавцями всіх можливих дій з розшуку майна боржника та виконання рішення суду. Щодо її бездіяльності, то послалася на відсутність доказів щодо цього. На даний час виконавче провадження завершено у звязку з відсутністю у боржника майна, необхідного для проведення стягнення.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, перевіривши скаргу та дослідивши матеріали виконавчого провадження, прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 7 розділу XIII Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду (ч. 8 ст. 82 Закону).

Порядок оскарження рішень, дій (бездіяльності) державного виконавця визначений також ЦПК України.

Реалізація процесуальних норм ст. 383 ЦПК України забезпечує судовий контроль за належним та своєчасним виконанням судового рішення у цивільних справах та не передбачає вирішення питань щодо забезпечення у будь який спосіб таких скарг, поданих до суду відповідно до приписів цієї статті.

Так, рішеннями Жовтневого районного суду Миколаївської області було стягнуто зі ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 суми коштів і на їх підставі видані виконавчі листи та в провадженні Вітовського ВДВС перебувало зведене виконавче провадження.

ОСОБА_2 очолює Вітовський відділ ДВС з січня 2016 року, тому може нести відповідальність лише за дії чи бездіяльність після часу виникнення у неї відповідних повноважень.

За наслідками перевіреного виконавчого провадження, наданого суду в оригіналі начальником Вітовського ВДВС вбачається, що Управлінням державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області була проведена службова перевірка, за наслідками якої 16.06.2016 року зведене виконавче провадження повернуто для подальшого виконання без будь-яких зауважень з приводу дій державних виконавців та інших посадових осіб Вітовського ВДВС.

В той же час, зі змісту цього провадження вбачається, що згідно акту опису від 02.06.2016 року було описано майбутній врожай на земельній ділянці ОСОБА_11. Однак перевірка наявності даного врожаю державним виконавцем проведена лише 14 вересня 2016 року і виявлено його відсутність.

Сама ОСОБА_11 надала пояснення 18.11.2016 року про передання земельної ділянки іншій особі без відповідного договору.

Натомість дані пояснення ОСОБА_11 перевірені не були, а її зобовязання у заяві від 02.06.2016 року про подання до ДВС копії договору оренди земельної ділянки з іншою особою станом до 15.06.2016 року, не виконано.

Дії до реалізації врожаю, описаного 02.06.2016 року, державним виконавцем вчинені не були. Перевірка його наявності проведена лише в середині вересня, що свідчить про формальний підхід до виконання судового рішення.

Посилання ОСОБА_2 щодо звернення до відділу поліції з приводу незаконних дій ОСОБА_11 з невиконання постанови державного виконавця щодо опису майна, не усуває виявленого з боку боржника порушення та не забезпечує ефективності дій з виконання судових рішень.

Більш того, після вказаного повідомлення до поліції, датованого 17.11.2016 року, наступні дії з виконання судових рішень вчинені лише 19.01.2017 року у виді запитів щодо майнового стану боржника.

Інші дії державних виконавців та інших посадових осіб Вітовського ВДВС не є предметом даного судового розгляду та перевірка обставин і фактів здійснюється за скаргою на час її подання (лютий 2017 року).

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Натомість ОСОБА_1 фактично позбавлений своєї власності у виді грошових коштів, що йому не повертаються боржником.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України»зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"ОСОБА_9 проти Ірландії"Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

З огляду на те, що протягом тривалого часу боржник добровільно не виконує судових рішень, прийнятих на користь ОСОБА_1, то державний виконавець мав передбачати можливі зловживання з боку боржника та вжити заходів до вчасної перевірки стану описаного майна та вчинення інших дій щодо перевірки майнового стану боржника, адже попередні запити до державної податкової служби, пенсійного фонду, тощо, було здійснено ще в лютому 2016 року, а щодо нерухомого майна в червні 2016 року. Щодо стану описаного майна дії проведені формально, про що зазначено вище.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 щодо бездіяльності начальника Вітовського ВДВС, з приводу неналежного контролю за виконанням вище вказаного зведеного виконавчого провадження.

З аналізу положень ч. 2 ст. 387 ЦПК України, встановивши обґрунтованість скарги, суд одночасно зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В той же час, 07.09.2017 року виконавче провадження завершене на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), а тому зобовязання до вчинення будь-яких дій, окрім тих що не стосуються скасування рішення про завершення виконавчого провадження, не можуть покладатись на державних службовців чи інших посадових осіб відділу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Вітовського ВДВС ОСОБА_2, що полягає у відсутності належного та ефективного контролю за діями державного виконавця, в проваджені якого перебувало зведене виконавче провадження щодо виконання судових рішень про стягнення зі ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про зобовязання начальника Вітовського ВДВС вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів після постановлення або отримання її копії учасниками провадження, що не були присутні при її проголошенні.

Суддя Л.М. Семенова