Справа № 310/2791/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути на її користь з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25.08.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 11.06.2011 року у них народилася донька ОСОБА_6 Спільне життя у сторін не склалося, тому рішенням Словяносербського районного суду Луганської області шлюб між ними було розірвано.

Ще до народження дитини стосунки між сторонами погіршилися, тому після народження дитини, приблизно через пів року, шлюбні стосунки з ОСОБА_7 були остаточно припинені. З того часу він не цікавився вихованням доньки.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_4 самоусунувся від виховання доньки, жодного разу не цікавився нею, не виявляв бажання бачити її, та не зустрічався з дитиною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, повідомлений про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.4, ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявився, письмові заперечення до суду не подав.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради за довіреністю ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги та надала до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_4 по відношенню до малолітньої доньки. Додатково пояснила, що 17.08.2017 року в службі у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради була проведена бесіда з малолітньою ОСОБА_6, яка пояснила, що батька ніколи не бачила, він їй не телефонує, не вітає з днем народження.

Опитана як свідок ОСОБА_1 пояснила, що дитина вже понад пять років росте без батька. Разом з цим, для реалізації дитиною належних їй прав (реєстрація місця проживання, виїзд на відпочинок за межі України тощо) необхідна згода обох батьків. Однак, ОСОБА_4 самоусунувся від дитини - не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги. Вона, в свою чергу, ніколи не забороняла ОСОБА_4 спілкуватися з дитиною.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є матірю ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_4 дитиною не цікавився, увесь час приділяв собі та друзям, а отже жив своїм життям.

Вислухавши учасників судового засідання, допитав свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України).

Як видно з пояснень позивача, представника органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_3, яка з 2014 року перебуває на утриманні ОСОБА_1 та проживає з останньою за адресою: АДРЕСА_1.

З 2012 року ОСОБА_4 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків і не приймає участі у вихованні доньки.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Так, із свідоцтва про народження видно, що ОСОБА_6 народилася 11.06.2011 року і її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1

У відповідності до пояснень позивача, представника третьої особи та свідка від початку проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей ОСОБА_1 з донькою переїхала до м. Бердянська.

Згідно довідки ОСББ «Пролетарський 94В» №296 від 18.05.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно довідки Комунального дошкільного навчального закладу загального розвитку №27 «Сонечко» від 17.11.2016 року №241, ОСОБА_6 відвідує ДНЗ №27 з 08.09.2014 року. Дитину завжди проводить і забирає тільки мама. На всі свята та заходи (батьківські збори, семінари) приходить тільки мати дитини. Батько в житті дитини участі не приймає.

Відповідно до довідки від 23.08.2017 року ОСОБА_6 з серпня 2015 року відвідує учбовий центр «АВС». Батько в житті дитини участі не приймає.

В службі у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради під час бесіди ОСОБА_6 пояснила, що батька ніколи не бачила, він їй не телефонує, не вітає з днем народження.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 01.09.2017 року №01-5400/47 ОСОБА_4 в інтересах малолітньої доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому що він свідомо усунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки: не піклується про її виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоровя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, фактично батько існує лише за документами.

За таких доказів суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_6, що згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відповідачем у справі не надано суду ніяких об'єктивних доказів, які б свідчили про те, що він займався вихованням та утриманням доньки.

Вищевказані докази свідчать про протилежне.

Також підлягає частковому задоволенню позов в частині вимог про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_7 України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 181, 183 СК України встановлено що одним із способів утримання дитини є сплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище сторін, рівний обовязок обох батьків брати участь в утриманні дитини, і вважає за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно у відповідності до ст. 184 СК України.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позбавити громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії ЕН №783412, виданий Словяносербським РВ УМВС України в Луганській області 28.10.2010 року, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 17 травня 2017 року і до її повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко