Справа № 2-1302/11
Провадження № 2-п/346/25/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді: - ОСОБА_1,

за участі секретаря - Іванишин Х.І.,

заявника - ОСОБА_2,

представника заявника - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника позивачки - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник та його представник, звернувшись до суду із даним позовом, посилаються на те, що в травні 2017 року заявнику випадково стало відомо про рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 липня 2011 року, яке було ухвалено у його відсутності, по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення шкоди, заподіяної злочином. Дане рішення він отримав 23 травня 2017 року.

Ознайомившись із обґрунтуванням предявленого до нього позову, а також самим заочним рішенням суду, змушений звернутися до суду із заявою про перегляд його з наступних підстав.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо того, що він був належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи 06 липня 2011 року в приміщенні Коломийського міськрайонного суду. Відсутні і докази отримання ним копії заочного рішення. За місцем реєстрації протягом останніх декількох років він фактично не проживав, тому до нього жодного разу не приходили документи із суду по цій справі, у звязку із чим його неявка у судове засідання була зумовлена поважними причинами

Вважає, що суд необґрунтовано прийшов до висновку, що він належним чином був повідомлений про час та місце розгляду даної цивільної справи.

За його відсутності та неможливості подачі доказів у судовому розгляді і використати свої права передбачені ст.ст. 27, 31 ЦПК України, судом було стягнуто з нього суму, що не відповідає фактичним обставинам справи. Так заявлені до нього позовні вимоги випливають із вироку Коломийського міськрайонного суду від 14 березня 2011 року, яким його було визнано винуватим з а ст. 190 ч. 1 КК України та вказано, що своїми злочинними діями він спричинив шкоду ОСОБА_4 на суму 6729.60 грн., а уже рішенням Коломийського міськрайонного суду з нього стягнуто 12000 грн., тобто значно більшу суму, з розміром якої він не погоджується.

Вказані обставини потребують додаткового дослідження під час судового розгляду, у звязку із чим просить скасувати заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 липня 2011 року та призначити дану справу до розгляду в загальному порядку.

Позивачка та її представник заперечують проти задоволення заяви, просять залишити заочне рішення в силі, оскільки ОСОБА_2 було відомо про прийняте рішення у звязку із його виконанням.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані відповідачем, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як видно із встановленого 06 липня 2011 року Коломийським міськрайонним судом винесено заочне рішення в справі № 2-1302/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, згідно якого з відповідача підлягає стягненню: матеріальна шкода в розмірі -12670,00 грн., витрати на правову допомогу 400,00 грн., моральна шкода 1500,00 грн. та судові витрати 163,70 грн. Дане рішення набрало законної сили 07 серпня 2011 року.

18 травня 2017 року до Коломийського міськрайонного суду поступило два клопотання від ОСОБА_2 про ознайомлення із матеріалами цивільної справи № 2-1302/11 за позовом ОСОБА_4 до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином та отримання копії судового рішення від 06 липня 2011 року про стягнення сум та ухвали суду від 01 червня 2013 року про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

24 травня 2017 року до Коломийського міськрайонного суду поступила заява ОСОБА_2 про перегляд вищевказаного заочного рішення суду, а 07 червня 2017 року до Апеляційного суду Івано-Франківської області апеляційна скарга на вищевказану ухвалу суду.

11 липня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду, ухвала Коломийського міськрайонного суду від 01 червня 2013 року про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, залишена в силі.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд судом справи 06 липня 2011 року та що ним отримано заочне рішення суду у липні-серпні 2011 року. Однак в матеріалах справи наявні інші переконливі письмові докази, які вказують, що в процесі дальшого примусового виконання вказаного рішення суду, боржник був чітко обізнаний про наявність такого і жодних дій по оскарженню його не здійснював.

Так 12 квітня 2013 року ОСОБА_2 власноручно була написана на імя начальника Коломийського МВ ДВС заява у якій він вказує, що знає про наявність рішення суду про оплату боргу гр. ОСОБА_4, проте фінансової можливості повернути борг немає.

Будучи допитаний в якості свідка старший державний виконавець Коломийського відділу ДВС ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив той факт, що заявнику починаючи з осені 2011 року і далі було відомо про прийняте заочне рішення. Про всі дії по виконанню виконавчих проваджень по стягненню боргу на користь ОСОБА_6 боржника повідомлялося. Неодноразово у нього відбиралися пояснення у яких він вказував про обізнаність з боргом по рішенню суду, від обовязку погасити його не відмовлявся, але зазначав, що через тяжке матеріальне становище, а також обовязок сплати щомісячно аліментів, немає змоги погасити його перед ОСОБА_4 У зв»язку з цим, як державний виконавець, звертався до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Також в зв»язку з відсутністю іншого майна було описано та арештовано 1/3 частину квартири, що належить боржнику, проте реалізувати її не вдалося. На даний час виконавче провадження знову закрите.

Вказані обставини також знайшли підтвердження у листах ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції на ім»я ОСОБА_6 від 07.07.2014 р. № 2-1302/11/ 19744 та 19.09.2015 № В-30/01-28, де на звернення стягувачки її інформувалося про порядок виконання рішення суду по стягненню вищевказаного боргу із боржника ОСОБА_2 та вчинені виконавцем дії по примусовому виконанню.

Порядок і строки подання заяви про перегляд заочного рішення визначений ст. 228 ЦПК України, де вказано, що за письмовою заявою відповідача заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Аналізуючи вищенаведене суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_2 протягом ряду років обізнаний з наявністю заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 липня 2011 року про стягнення з нього боргу на користь ОСОБА_6 і жодним чином в процесі виконання не висловлював свою незгоду з ним, як в частині винесення його, так і суми стягнутого боргу, а тому його теперішні посилання на порушення судом його прав у 2011 році та скасування заочного рішення згідно вимог ст. 232 ЦПК України, на думку суду направлені виключно на скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Дані обставини дають суду підстави рахувати, що вищевказаний десятиденний строк перегляду заочного рішення суду, пропущено відповідачем без поважних причин, а тому суд не вбачає передбаченої законом сукупності підстав необхідних для скасування заочного рішення суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 228, 229, 231, 232 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином - відмовити.

Розяснити заявнику, що він вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя П'ятковський В. І.