Справа № 369/9998/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/3706/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 4 29.08.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Яворського М.А., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом демонтажу у 30-денний строк з дня набрання законної сили рішенням суду по справі, бетонного нагромадження, яке було споруджено на дорозі загального користування, що є у власності садового товариства «Сахарник» біля земельної ділянки по АДРЕСА_1 Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0632 га, яка розташована по АДРЕСА_1, СТ «Сахарник» на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради. ОСОБА_3 є власником сусідньої земельної ділянки та для зручності заїзду до земельної ділянки спорудив бетонне нагромадження з різницею у висоті біля одного метру. У результаті неодноразової перебудови відповідачем дороги пологий спуск опинився майже біля виїзду з двору позивача. Під'їзна дорога є вузькою, тому при виїзді з двору ОСОБА_2 виїжджає на бетонне нагромадження, що є незручним та небезпечним, порушує його права. У добровільному порядку відповідач не бажає усувати порушення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом демонтажу бетонного монолітного нагромадження на дорозі загального користування садового товариства «Сахарник», що знаходиться біля земельної ділянки по АДРЕСА_1 Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, та належить ОСОБА_2 на праві власності. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить внести зміни в рішення суду першої інстанції, а саме стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач, не будучи фахівцем в галузі права, був змушений звернутися за правовою допомогою. Позивач надав суду документи, які свідчать про надання йому юридичних послуг.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0632 га, що розташована на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради, с/т «Сахарник» Києво-Святошинського району Київської області, цільове призначення - ведення садівництва (а.с.7).

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0737 га, що розташована на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради, с/т «Сахарник» Києво-Святошинського району Київської області, цільове призначення - ведення садівництва (а.с.10).

05 січня 2014 року між СТ «Сахарник» та ОСОБА_3 укладено договір про надання права проходу громадян та проїзду автотранспортних засобів через територію садівничого товариства «Сахарник» (а.с.47).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що суду не надано розрахунок витрат на правову допомогу. Представник позивача брав участь в засіданні на підставі договору про надання юридичних послуг, але клопотання про залучення його у якості особи, яка надає правову допомогу, не заявляв.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У пункті 48 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року роз'яснено судам, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір № 01-06/10-2016 про надання юридичних послуг. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №01-06/10-2016 вартість наданих ОСОБА_4 позивачу послуг становить 6 800 грн.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, не дав оцінки наданому суду касовому ордеру та не перевірив з чого складається сума 6 800 грн., яку просив стягнути на своє користь позивач. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав суду акт прийому-передачі виконаних робіт № 01-06/10-2016 від 25 травня 2017 року, в якому зазначено роботи, виконані представником позивача, їх вартість та час, витрачений на них (а.с.131).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а, відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого по АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2, проживаючого АДРЕСА_3, 521.21 (п'ятсот двадцять одна гривня, 21 копійку) судового збору, 3000 (три тисячі гривень) за проведення будівельно-технічного дослідження та витрати на правову допомогу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот гривень).

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Яворський М.А.

Сержанюк А.С.