Дата документу 10.01.2017
Справа № 334/128/17
Провадження № 2/334/1440/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Добрєв М.В., ознайомившись із заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

10 січня 2017 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Разом з позовом позивачем була подана заява про забезпечення позову.

У заяві позивач зазначає, що у звязку із тривалим часом невиконанням відповідачем взятих на себе забовязань, потрібно забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Позивачу відомо, що у відповідача знаходиться у приватній власності нерухоме майно, а саме квартира за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, б.107,1.

Позивач у поданій до суду заяві, просить накласти арешт на квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, б.107,1.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, та вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи.

В обґрунтування заяви позивач посилається на необхідність щодо забезпечення позову для попередження умисного створення відсутності майна у відповідача.

Однією із необхідних умов для забезпечення позову є надання позивачем належних і допустимих доказів того, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, знаходиться у власності відповідача на час подання позовної заяви. Позивачем не надано доказів того, що саме відповідачу належить зазначене майно та на підставі яких правовстановлюючих документів.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи з заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми 26941 гривень, вид забезпечення позову, про який заявлено позивачем, є очевидно не співмірними із заявленими позивачем вимогами. З урахуванням викладеного заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, суддя приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову повинно бути відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Таким чином, позивач має право звернутися до суду із заявою про забезпечення позову в межах позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволені заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Добрєв М. В.