Номер провадження № 2/331/1212/2017
ЄУН 331/4247/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

при секретарі Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства Оборони України про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу на посаді старшого ординатора хірургічного відділення 710 військового шпиталю 40 Загальновійськової армії з 30.05.1987 р. по 04.08.1988 р. на території Демократичній Республіці Афганістан. При проходженні військової служби позивач отримав численні захворювання та травми, внаслідок чого 10.09.2012 року ОСОБА_1 була встановлена 3 група інвалідності. Після проведення лікування зазначених поранень стан його здоров`я не покращився та він вимушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. У зв`язку з травмами та захворюваннями, отриманими при виконанні обов`язків військової служби під час перебуванні в країнах, де велись бойові дії, порушено нормальні життєві зв`язки позивача. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд, стягнути з Міністерства Оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 240 000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Міністерства Оборони України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на відсутність факту протиправних дій або бездіяльності Міністерства Оборони України, відсутність наявного причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями та їх вини в завданні такої шкоди.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволеннювиходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого ординатора хірургічного відділення 710 військового польового шпиталю 40 Загальновійськової армії з 30.05.1987 року по 04.08.1988 року на території Демократичної республіки Афганістан, що підтверджується Довідкою № 59 від 13.06.2014 року, виданою Запорізьким обласним військовим комісаріатом.

Під час проходження військової служби отримав низку захворювань: множинні вогнепальні осколкові поранення голови (контузія 1988 р.), тулубу, обох верхніх кінцівок, лівої нижньої кінцівки. Стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ (1988 рік, контузія головного мозку) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ступеню, прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (2-3 на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом, що підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1727 від 24.06.2014 року.
10.09.2012 року ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК, серії 10 ААБ № 480094.

07.10.2014 року ОСОБА_1 повторно була встановлена ІІІ група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК, серії АВ № 0283407.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди у будь-якому розмірі ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

В даному випадку позивачем не доведений факт дії або бездіяльності Міністерства оборони України щодо спричинення моральної шкоди. Позивачем не зазначено наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини саме Міністерства оборони України в її заподіянні.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відшкодування шкоди державою відбувається у спосіб, передбачений законами України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Так, військова служба пов`язана із захистом Вітчизни, тому військовослужбовцям визначені законами пільги та гарантії, у тому числі компенсації за моральні страждання вже враховані чинним законодавством.

За положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я. Військовослужбовці щорічно проходять медичний огляд, щодо них проводяться лікувально-профілактичні заходи.

Порядок забезпечення путівками для санітарно-курортного лікування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, звільнені з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, члени сімей військовослужбовців приймаються на обстеження і лікування до військово-медичних закладів охорони здоров`я в порядку, встановленому Міністерством оборони України, іншими утвореннями відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами тощо.

Також, окрім Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Враховуючи вищевикладене, позивачем у матеріали цієї справи не було надано належних та допустимих доказів завдання йому будь-якого розміру моральної шкоди, яка б підлягала стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі за рішенням суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Світлицька