Ухвала

іменем україни

06 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ступак О.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

МаляренкаА.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_6, треті особи: Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції, Комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, про відшкодування вартості безпідставно набутого майна, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, - ОСОБА_7 - на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 та витребування від відповідача вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2015 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_8 - ОСОБА_3

У травні 2015 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_8 - ОСОБА_5, інтереси якої як малолітньої дитини захищає ОСОБА_4

Під час розгляду справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, уточнили позовні вимоги та остаточно просили стягнути з ОСОБА_6 на свою користь 768 567 грн на відшкодування вартості безпідставно набутого майна - квартири АДРЕСА_2, а також вартість проведеної оцінки нерухомого майна в сумі 1 200 грн.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є правонаступниками ОСОБА_8, якому за життя на підставі договору купівлі-продажу від 19 травня 2008 року належала вищевказана квартира. 14 листопада 2009 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за договором іпотеки про стягнення з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») заборгованості за кредитним договором у сумі 516 540 грн 85 коп. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса 23 вересня 2010 року Приватним підприємством «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.») проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - вищевказаної квартири, у результаті яких переможцем торгів стала ОСОБА_6 Проте у подальшому зазначений виконавчий напис нотаріуса рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2013 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, вважають, що оскільки відпала підстава для реалізації квартири на прилюдних торгах, то і всі дії, які були вчинені на підставі виконавчого напису, у тому числі набуття відповідачем права власності на спірну квартиру, є безпідставним. Також зазначили, що спірну квартиру відповідачем було переведено в нежитлове приміщення та зареєстровано право власності, тому позивачі вважають, що є підстави для застосування ч. 2 ст. 1213 ЦК України та стягнення на їхню користь відшкодування вартості безпідставно набутого майна у сумі, що відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна становить 768 567 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, - ОСОБА_9 - просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої й апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій не відповідають наведеним нормам процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач є добросовісним набувачем і підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Однак із вказаними висновками не можна погодитися виходячи з наступного.

Судами установлено, що 19 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № ML-010/257/2008, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 80 тис. доларів США, строком до 19 травня 2038 року.

На забезпечення виконання позичальником ОСОБА_8 взятих за кредитним договором зобов'язань між тими самим сторонами укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_8 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2

25 листопада 2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 10902, вчиненого 14 листопада 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором від 19 травня 2008 року № ML-010/257/2008 у розмірі 63 473,05 доларів США.

На підставі договору, укладеного 31 серпня 2010 року із Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі - Богунський ВДВС Житомирського МУЮ), 23 вересня 2010 року ПП «Нива-В.Ш» було проведено прилюдні торги з реалізації іпотечного майна, переможцем яких визнано ОСОБА_6

Відповідно до акта Богунського ВДВС Житомирського МУЮ про реалізацію предмета іпотеки, квартиру АДРЕСА_2 яка належала на праві власності ОСОБА_8, придбано ОСОБА_6 за 383 843 грн 63 коп.

На підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 04 жовтня 2010 року, затвердженого заступником начальника Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Аврамчуком В.В., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу СєтакВ.Я. 26 жовтня 2010 року видано ОСОБА_6 свідоцтво, зареєстроване у реєстрі за № НОМЕР_1, про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме: квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 14 листопада 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, про звернення стягнення за договором іпотеки від 19 травня 2008 року № РМL-010/257/2008 на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_8 на праві приватної власності.

10 вересня 2014 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у справі № 295/15397/13-ц, яким задоволено частково позов ОСОБА_8; визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2, укладений у результаті проведення прилюдних торгів, які відбулися 23 вересня 2010 року, шляхом складання протоколу проведення прилюдних торгів від 23 вересня 2010 року № 0610101-1 та акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 04 жовтня 2010 року б/н; визнано недійсним свідоцтво про придбання вказаної квартири із прилюдних торгів, видане 26 жовтня 2010 року ОСОБА_6 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року вказане рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Також установлено, що станом на час розгляду справи в суді вказана квартира зареєстрована за відповідачем як нежитлове приміщення - магазин непродовольчих товарів.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є, зокрема справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ст. 11 ЦПК України установлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Проте усупереч вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України суд не звернув достатньої уваги на предмет і підстави поданого позову, характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню; не зазначив обставин і фактів на спростування доводів позивачів про те, що спірна квартира вибула із власності ОСОБА_8 без достатніх правових підстав, крім того, на теперішній час указана квартира видозмінилася та є нежитловим приміщенням.

Зазначивши на обґрунтування висновку про відмову у задоволенні позову лише те, що відповідач є добросовісним набувачем квартири, суд не дослідив належним чином питання щодо передбачених вищевказаними нормами матеріального права підстав для відшкодування відповідачем вартості безпідставно набутого майна, адже правова підстава, на якій відповідач набула у власність зазначену квартиру, згодом відпала.

Пославшись на ч. 2 ст. 388 ЦК України, яка передбачає, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд залишив поза увагою предмет і підстави уточненого позову та що позивачами заявлено вимоги про відшкодування відповідачем вартості безпідставно набутого майна у порядку ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Оскільки усупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. ст. 212-215 ЦПК України суд не визначився належним чином із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не звернув достатньої уваги на предмет і підстави поданого позову, порушив норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі судові рішення першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ступак

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

Г.І.Мостова