Справа № 567/256/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

з участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості звернулось ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає, що 01.08.2012 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між нею та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначив, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Вказує, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову.

Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів та ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, позивач просить стягнути з неї заборгованість за кредитом станом на 31.01.2017 на суму 36900 грн. 09 коп., яка складається: 3188 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом; 28378 грн. 97 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1733 грн. 34 коп. штраф (процентна складова) і судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглядати справу без його участі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, позивач подала заперечення на позов та вказала, що отримала кредитну картку у 2012 році, але не була ознайомлена належним чином з умовами кредитування.

Вказала, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки наведені у ньому суми заборгованості по основному боргу, відсотках, комісії, пені, штрафах не відповідають дійсності. Зазнаючи про те, що ніхто не можу бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення і що неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобовязання незалежно від виду неустойки, тому позивачем незаконно нараховано їй два види неустойки разом.

Зазначила, що кредитний договір у письмовій формі не складався, банк не надав їй необхідної повної та достовірної інформації про кредитні умови, на умовах та правилах, тарифах відсутній її підпис.

Вказує, що банк незаконно змінював відсоткову ставку, оскільки не розяснив їй про спосіб такої зміни в односторонньому порядку.

Окрім того, подала заяву, у якій просила застосувати позовну давність, мотивуючи це тим, що банк пропустив строк предявлення права вимоги до неї.

Просила відмовити у задоволенні позову, а судові витрати покласти на позивача.

Позивач подав письмові пояснення у яких зазначив, що у відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між ОСОБА_4 і клієнтом договору приєднання і підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Зазначає, що відповідачем 01.08.2012 було підписано ОСОБА_5 - Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у якій вказано, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг, ОСОБА_4 банку в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання.

Зазначає, що банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Вказав, що при укладанні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника.

Також, при необхідності отримання інформації (у тому числі виписок, довідок про розмір заборгованості та інше), клієнти ПАТ КБ "ПриватБанк" мають можливість ознайомитися з нею в обслуговуючому відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк", а Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов'язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині не знання наявності та суми заборгованості вважає необґрунтованими.

Зазначив, що при встановленні та зміні кредитного ліміту ОСОБА_3 керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_4, і Клієнт дає право ОСОБА_4 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Вказав, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, експертизи з метою зясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилася.

Зазначив, що незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій, і є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Окрім того, вказав, що сторони досягли згоди щодо всіх умов, що засвідчили власними підписами.

Вказав, що згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_4 та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_4 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку або ж у випадку підключення клієнта до комплексу Mobile-banking шляхом використання смс-повідомлень згідно до п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг, а після зміни процентної ставки з відповідною заявою про розірвання договору відповідач до банку не зверталася, про припинення кредитування не просила та всю виниклу заборгованість перед банком не погашала, отже відповідач прийняла нові ОСОБА_4 та погодилася з їх зміною.

Вказуючи про те, що на даний час ОСОБА_1 належним чином свої зобов'язання за договором не виконала, просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 на отримання кредиту, яку сторони визнали як угоду, вбачається, що 01.08.2012 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до якого банк надав їй кредит в сумі кредитного ліміту 4000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік.

З зазначеної заяви встановлено, що ОСОБА_1 була ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку та згодна, що її заява разом з зазначеними умовами, правилами та тарифами банку складає договір між нею та позивачем.

Також згідно до вказаної анкети-заяви відповідач зобовязалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_4 банку на сайті www.privatbank.ua. (а.с.6)

Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг обов'язки клієнта: У разі незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_4 падати ОСОБА_4 письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам.

Згідно п. 1.1.7.31 строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) складає 50 років.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_4, і Клієнт дає право ОСОБА_4 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії.

Згідно із п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів у році.

Згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, при виникненні простроченого зобовязання, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п.2.1.1.12.11. правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

Згідно п.2.1.6.8. Умов та правил надання банківських послуг, строк погашення заборгованості по платіжним карткам проводиться в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за минулий місяць; строк погашення по кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. (а.с.9-32)

Згідно довідки про умови кредитування базова відсоткова ставка, в місяць нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році 2,5%, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше задишку заборгованості, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня 1 + пеня 2, з яких: пеня 1 = базова відсоткова ставка за договором / 30 нараховується за кожен день заборгованості по кредиту; пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць, при наявності заборгованості за кредитом чи відсотками 5 і більше днів при виникненні заборгованості більше 50 грн., штраф при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. (а.с.7-8)

З розрахунку заборгованості за договором № б/н між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 встановлено, що станом на 31.01.2017 загальна сума боргу за даним договором становила 36900 грн. 09 коп., яка складається: 3188 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом; 28378 грн. 97 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1733 грн. 34 коп. штраф (процентна складова). Також з даного розрахунку встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованість перед банком, однак погашення вносились не у повному обсязі та носили несистематичний характер. Останній платіж відповідачем здійснено 10.06.2014 в розмірі 363,23 грн., що підтверджується також випискою по рахунку. (а.с.4-5, 50-51, 52-58, 106-107)

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % в місяць або 30,00 % на рік. Згодом відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Так, 01.09.2014 відповідно до Наказу ОСОБА_4 №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 відсоткова ставка була підвищена до 34,80%, 01.04.2015 відсоткова ставка була підвищена до 43,20%, згідно Наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015. (а.с.108-118)

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01.08.2012 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичайно ставляться.

Одним з фундаментальних принципів правових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Цивільного Кодексу України, згідно з яким одним із загальних принципів цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності зі ст. 627 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відмови у стягнення з відповідача заборгованості через пропуск позивачем строку позовної давності, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Як зазначалось, у своїх поясненнях до позову позивач наполягав на тому, що складовою частиною укладеного з відповідачем кредитного договору є Умови та правила надання банківських послуг, згідно з якими строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був встановлений 50 років. (п. 1.7.31 Умов)

Натомість позиція відповідача зводилась до того, що з вказаними Умовами та правилами надання банківських послуг, які були долучені до позову, його під час укладання кредитного договору позивач не ознайомлював, а тому до спірних правовідносин має застосовуватись позовна давність тривалістю у три роки як це передбачено положеннями статті 257 ЦК України.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона була ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку та згодна, що її заява разом з зазначеними умовами, правилами та тарифами банку складає договір між нею та позивачем. Таким чином, підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердила, що вона була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними, що засвідчила власним підписом.

Оскільки умовами укладеного кредитного договору, на які погодилась ОСОБА_1, що підтверджено її підписом на анкеті-заяві, був визначений строк позовної давності, щодо усіх вимог за даним кредитним договором, у 50 років, тому підстави для відмови у стягненні з відповідача заборгованості через пропуск позивачем строку позовної давності відсутні.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Даний договір відповідає вимогам ст. 634 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів.

Отже, враховуючи вищевикладене, анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та ОСОБА_4.

Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення договору в такій формі чинному законодавству не суперечить.

Кредитний договір між банком та ОСОБА_1 відповідає і вимогам Закону України "Про фінансові послуги і державне регулювання ринку фінансових послуг", оскільки між сторонами при укладенні договору досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі та не встановлено порушень вимог ст. 203 ЦК України.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки договором про надання кредиту було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 30 відсотків на рік на залишок заборгованості, ОСОБА_1 дані умови порушила, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України з неї слід стягнути заборгованість по кредиту в розмірі 2733 грн. 29 коп.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Договором про надання кредиту визначено, що ОСОБА_1 отримала кредит зі сплатою 30 відсотків на рік (2,5 відсотки на місяць) на суму непростроченої заборгованості за кредитом.

Згодом відсоткова ставка була змінена. Так, 01.09.2014 відповідно до Наказу ОСОБА_4 №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 відсоткова ставка була підвищена до 34,80%, 01.04.2015 відсоткова ставка була підвищена до 43,20%, згідно Наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015.

Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами.

Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_4 та інших невід'ємних частин Договору.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_4 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку або ж у випадку підключення клієнта до комплексу Mobile-banking шляхом використання смс-повідомлень згідно до п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

ОСОБА_4 повідомляв позичальника про зміну відсоткової ставки за кредитним договором шляхом направлення смс-повідомлень на номер мобільного телефону клієнта, а також у виписці по рахунку. (а.с.119,120)

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Обов'язки Клієнта: У разі незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_4 падати ОСОБА_4 письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед ОСОБА_4, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам.

Як встановлено в судовому засіданні, після зміни процентної ставки з відповідною заявою про розірвання договору відповідач до банку не зверталася, про припинення кредитування не просила та виниклу заборгованість перед банком не погашала, і оскільки борг по процентах станом на 31.01.2017 становив 28378 грн. 11 коп. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

Також судом враховується, що розрахунок заборгованості відповідачем та її представником суду не надано, клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи не заявлялося.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

При укладені договору № б/н від 01.08.2012 сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів ОСОБА_1 зобов'язалася сплатити на користь банку штраф 500 грн. в фіксованій частині та в розмірі 5% від ціни позову та пеню і оскільки відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за договором, то відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України з неї на користь позивача слід стягнути штраф та пеню.

В судовому засіданні доведено, що відповідач добровільно уклала з позивачем кредитний договір, будь яких підтверджень в обмеженні її можливості прочитати договір в момент підписання, вона не вказала.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 6, 203, 207, 229, 230, 257, 259, 261, 509, 526, 527, 549, 551, 634, 639, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив

позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 серпня 2012 року в сумі 36900 (тридцять тисяч девятсот) грн. 09 коп., яка складається: 3188 (три тисячі сто вісімдесят вісім) грн. 64 коп. заборгованість за кредитом; 28378 (двадцять вісім тисяч триста сімдесят вісім) грн. 97 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 (три тисячі сто) грн. 00 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1733 (одна тисяча сімсот тридцять три) грн. 34 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_5