РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/886/17

Пров. №2/766/270/17

29.08.2017 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

за участю секретарівЯковлєвої О.М., ОСОБА_1,ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до приватного підприємства «Редакція газети «Гривна» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Редакція газети «Гривна» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, мотивуючи вимоги тим, що в №1 номері (1148) газети «Гривна» Приватного підприємства «Редакція газети «Гривна» на другій сторінці було опубліковано статтю «Киоск не устоял», автором якої зазначено ОСОБА_4. В статті зазначено про встановлення двох кіосків біля «Салюта». Зокрема у статті зазначено «… А все потому, говорили в толпе очевидцев, за сооружением этих магазинчиков стоит печально известный председатель Антоновского поссовета ОСОБА_5. По словам активистов, сооружения, вопреки всем нормативам, располагаются прямо на зеленой зоне над проходящим в земле газопроводом. Эти 2 киоска в «козырном» месте, заявили активисты, оформлены на имя гражданской жены ОСОБА_6 Докучаевой. А поскольку гордепартамент строительства и архитектуры отказался признать, что согласовывал документацию на их установку, общественники заявили, что печать и документы, предоставленные подрядчиком, - поддельные. Тем более, что ни одна земельная комисия горсовета этот вопрос не рассматривала вообще. Причем «тот самый киоск, прямо возле «Салюта», мы уже два раза разваливали» говорили активисты. А 30 декабря в очередной раз, по их словам, Семенчев-младший предпринял еще одну попытку: сварили каркас и поставили кіоск ночью. Только вот городской люд дело на тормозах не спустил: не взирая на присутствие полиции, строение снесли». Позивач вважає, що інформація викладена у статті «Киоск не устоял» не відповідає дійсності, є недостовірною, негативно вливає на ділову репутацію позивача як політика та як посадової особи ОСОБА_7 селищної ради.

В звязку з вищевикладеним та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати недостовірною, негативною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_7 селищного голови ОСОБА_3 інформацію, поширену 04 січня 2017 року в номері №1 (1148) в газеті «Гривна» Приватного підприємства «Редакція газети «Гривна» (автор статті ОСОБА_4), яка опублікована під назвою «Киоск не устоял», а саме «…..за сооружением этих магазинчиков стоит печально известный председатель Антоновского поссовета ОСОБА_5 Семенчев…», «сооружения, вопреки всем нормативам, располагаются прямо на зеленой зоне над проходящим в земле газопроводом», «оформлены на имя гражданской жены ОСОБА_6 Докучаевой», «гордепартамент строительства и архитектуры отказался признать, что согласовывал документацию на их установку», «печать и документы, предоставленные подрядчиком, - поддельные», «Семенчев-младший предпринял еще одну попытку». Зобовязати відповідача оприлюднити спростування поширеної недостовірної інформації викладеної у статті «Киоск не устоял» стосовно ОСОБА_7 селищного голови ОСОБА_3, в той же спосіб, в який вона була поширена, а саме розмістити спростування у друкованому засобі масової інформації газеті «Гривна» Приватного підприємства «Редакція газети «Гривна», стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, щопозивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його особистих немайнових прав. В письмових запереченнях відповідача повідомив наступне. Щодо вислову «…за сооружением этих магазинчиков стоит печально известный председатель Антоновского поссовета ОСОБА_5», на час публікації даної статті - 04.01.2017 року ОСОБА_3 обіймав посаду ОСОБА_7 селищного голови, в матеріалах справи міститься копія рішення Виконавчого комітету ОСОБА_7 селищної ради про надання згоди на розміщення малої архітектурної форми ОСОБА_8, за адресою: смт. Антонівка, Кіндійське шосе в району буд. №40 та копія рішення Виконавчого комітету ОСОБА_7 селищної ради про надання дозволу на розміщення малої архітектурної форми на ФОП ОСОБА_9 за адресою: м. Херсон, смт. Антонівка на розі Кіндійського шосе та вул. 19 Східна. Зазначені дозволи видані виконавчим комітетом ОСОБА_7 селищної ради, головою якого є ОСОБА_3 Тобто вищевказане висловлювання вказує лише на діяльність позивача, як посадової особи та не є інформацією негативною та такою, що принижує честь та гідність позивача. Вислів «печально известный» ґрунтується на загальновідомій інформації, яка поширена на офіційному сайті МВС України, судової влади України та на сайтах інших інтернет видань які характеризують особу ОСОБА_3 негативної сторони. Щодо вислову «…сооружения, вопреки всем нормативам, располагаются прямо на зеленой зоне над проходящим в земле газопроводом» то відповідач зазначає, що дану інформацію ним було отримано від активістів про що свідчить тест статті, а даному випадку відповідач не може стверджувати про достовірність чи недостовірність зазначеної інформації і не несе відповідальності за її розповсюдження. Щодо вислову «оформлены на имя гражданской жены ОСОБА_6 Докучаевой» то відповідач вказує на те, що інформація про наявність між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 сімейних відносин є загальнодоступною і відомою інформацією яка поширена в мережі інтернет рядом інформаційних видань. Крім в статті міститься посилання, на те що даний вислів застосований автором статті на підставі даних, повідомлених автору активістами. Щодо вислову «гордепартамент строительства и архитектуры отказался признать, что согласовывал документацию на их установку», то відповідач пояснив, що в матеріалах справи не міститься доказів які б свідчили про те, що даний вислів яким-небудь чином принижує честь гідність та ділову репутацію позивача як фізичної особи або як публічної особи. Щодо вислову, «печать и документы, предоставленные подрядчиком, -поддельные» то відповідач вказує, що в матеріалах справи міститься відповідь Дніпровського відділення поліції ХВП ГУНП в Херсонській області про те, що за фактом підроблення та використання паспорту привязки тимчасової споруди №137 на розміщення павільйонів в кількості 2 шт за адресою: м. Херсон, вул. Кіндійське шосе в районі будинку №40 здійснюється досудове розслідування. Таким чином зазначена інформація в статті підтверджується вказаним письмовим доказом. Окрім того відповідачу не зрозуміло яким чином даний вислів принижує честь та гідність позивача. Щодо вислову «Семенчев-младший предпринял еще одну попытку» вимоги позивача в частині визнання даного вислову недостовірним та його спростування є необґрунтованими та незрозумілими, оскільки позивачем не надано доказів що даний вислів яким небудь чином порушує його особисті немайнові права або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Разом із цим, ст. 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та/або/членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Судом встановлено, що 04 січня 2017 року в номері №1 (1148) газети «Гривна» на сторінці 2 опубліковано статтю під назвою «Киоск не устоял» в якій міститься інформація стосовно позивача ОСОБА_7 селищного голови ОСОБА_3, а саме: «30 декабря на территории поселка Восточный в Херсоне возле кинотеатра «Салют» разгорелся скандал вокруг стоящего киоска. На уши городские активисты подняли депутатов и херсонских райсоветов, и горсовета, и инспекцию по благоустройству и общественников, и мэра ОСОБА_10. А все по тому говорили в толпе очевидцев, что за сооружение этих магазинчиков стоит печально известный председатель Антоновского поссовета ОСОБА_5. По словам активистов, сооружения, вопреки всем нормативам, располагаются прямо н зеленой зоне над проходящим в земле газопроводом. Эти 2 киоска в «козырном» месте, заявили активисты, оформлены на имя гражданской жены ОСОБА_6 Докучаевой. А поскольку гордепартамент строительства и архитектуры отказался признать, что согласовывал документацию на их установку, общественники заявили, что печать и документы предоставленные подрядчиком, - поддельные. Тем более, что ни одна земельная комиссия горсовета этот вопрос не рассматривала вообще. Причем «тот самый киоск, прямо возле «Салюта», мы уже два раза разваливали», говорили активисты. А 30 декабря в очередной раз, по их словам, Семенчев-младший предпринял еще одну попытку: сварили каркас и поставили киоск ночью. Только вот городской люд дело на тормозах не спустил: невзирая на присутствие полиции, строение снесли».

Отже, з вищевикладеної статті вбачається, що інформація у ній була викладена з публічних повідомлень фізичних та юридичних осіб, а саме зі слів активістів або очевидців з натовпу.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналісти не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

За таких обставин, Приватне підприємство «Редакція газети «Гривна» не може нести відповідальності за судження, що викладені в статті, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації..

Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Стаття 94 ЦК України визначає, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Згідно ст. 10 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві

Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією розуміються будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно абзацу п'ятого пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009р «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події і явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною 2 ст. 30 Закону передбачено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Крім того, згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абзацах 3-5 п. 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Питання, пов'язані із особливостями реалізації права громадян на свободу слова і критику дій чи бездіяльності посадових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського Суду з прав людини із застосуванням ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інші, де Суд стверджував, що межі допустимої критики відносно посадових осіб можуть бути більш широкими в порівнянні з межами такої критики відносно звичайних громадян. У разі, якщо посадові особи діють без достатніх правових підстав, вони мають бути готові до критичного реагування з боку суспільства.

Як вбачається з тексту статті «Киоск не устоял», вислів «печально известный», який вживається автором в контексті даної статті ґрунтується на загальновідомій інформації, яка поширена на офіційному сайті МВС України (арк. спр. 80) судової влади України (арк. спр. 96) та даний вислів містить оціночні судження, емоційне вираження авторської позиції, що підпадає під дію ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію».

В ході розгляду справи, в якості свідків були допитані ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які пояснили, що 30 грудня 2016 року біля будинку № 40 Кіндійське шосе зібралися активісти, люди, приїхали депутати Херсонської міської ради, з приводу установки кіосків. У натовпі лунали вислови, що кіоски належать громадянській дружині Семенчева-молодшого, встановлюються без належної на то документації, хто саме висловлював такі думки та слова, свідки пояснити не змогли.

Оцінюючи покази свідків, судом не встановлено фактичних даних, ким саме із активістів були зроблені вислови, які були висвітлені у спірній статті відповідача, було встановлено факт події, яка відбулася 30 грудня 2016 року біля будинку № 40 Кіндійське шосе.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач висловив своє судження. Крім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що розміщенням спірної статті було порушено його особисті немайнові права.

Отже, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що інформація, викладена у статті, яку позивач просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію, була отримана відповідачем з публічних повідомлень фізичних та юридичних осіб.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що відповідачами було поширено недостовірну інформацію щодо ОСОБА_7 селищного голови ОСОБА_3.

Судом також встановлено, що позивач, в порядку, визначеному діючим законодавством, не звертався до відповідачів за отриманням оспорюваної інформації.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 32, 34 Конституції України, Законом України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», Законом України «Про інформацію», Законом України «Про звернення громадян», Постановою Пленуму Верховного Суду Українивід 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", ст.ст. 4, 94, 201, 275, 277 ЦК України, ст.10, 57, 59, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного підприємства «Редакція газети «Гривна» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_13