З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 384/257/17
№пр. 2/384/113/2017
01 вересня 2017 року смт. Вільшанка
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
головуючого судді: Сорокіної О.О.
з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до ст.ст. 74-76 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України).
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2014 року, шлюб між сторонами, зареєстрований 20 січня 2014 року, розірвано та відновлено позивачу її дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 7).
Під час шлюбу відповідачем за спільні кошти подружжя придбано житловий будинок під АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Науменком Ф.С., зареєстрованого в реєстрі за № 418 (а.с. 8-10).
У відповідності до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2014 року, власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, є ОСОБА_2 (а.с. 11-12).
Згідно з довідкою Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 28.12.2016 року №304, до складу сім'ї ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 входять: батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18).
Судом встановлено, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами придбано сторонами під час їхнього шлюбу за спільні кошти, а тому суд приходить до висновку про належність до спільної сумісної власності сторін житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачка звернулась до суду з позовом про поділ їх з відповідачем спільного майна, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що перебуває у спільній сумісній власності.
Відповідно ч.1 ст. 63 СК України, яка кореспондується зі ст. 369 ЦК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За нормами ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 71 СК України).
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено ст. 370 ЦК України, за нормами якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
За нормами ч.1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо поділу спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, який придбано ними під час перебування у шлюбі, суд вважає за необхідне визнати право власності позивача на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами без його реального поділу.
Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 640 грн., що підлягає відшкодуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 355, ч.1,2 ст. 364, ст. 370, ч.1, 2 ст. 372 ЦК України, ст. 60, ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.
У порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженкою с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с. Добрянка Вільшанського району Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області, судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сорокіна