УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року у справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулось до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 01 липня 2008 року по 31 березня 2012 року послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачеві надавались Комунальним підприємством «Кіровоградське водопровідне каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», правонаступником прав і обов'язків якого є ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

Зазначало, що шляхом відкриття особового рахунку та видачею абонентської книжки відповідач, яка є власником квартири АДРЕСА_1, фактично вступила з ним у договірні правовідносини.

У вказаній вище квартирі був встановлений засіб обліку води, опломбування якого проведено 31 липня 2009 року, а наступну періодичну повірку необхідно було провести у ІІІ кварталі 2012 року. Проте, відповідачем у встановлений строк повірку лічильника проведено не було, у зв'язку з чим за період з 01 жовтня

2012 року по 31 жовтня 2015 року нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачеві проводилось згідно з п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідно до установленого нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу без урахування показів лічильника.

Посилаючись на те, що позивач покладені на нього обов'язки виконує належним чином, тоді як відповідач не здійснює своєчасної оплати за отриманні послуги, просив, із урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 2 983 грн 35 коп., 3% річних - 66 грн 05 коп., індекс інфляції - 431 грн 13 коп., а всього - 3 480 грн 53 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 березня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 2 983 грн 35 коп., 3% річних - 66 грн 05 коп., індекс інфляції - 431 грн

13 коп., а всього - 3 480 грн 53 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, просить поновити строк касаційного оскарження з посиланням на поважність причин пропуску цього строку.

У разі пропущення строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк (ч. 2 ст. 325 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк касаційного оскарження пропущений особою, яка подала касаційну скаргу, з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходили із того, що відповідач користуються послугами з водопостачання та водовідведення, які надає позивач, тому ОСОБА_2 повинна оплачувати їх у повному обсязі. При цьому, неукладання договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє від оплати за фактично надані послуги, оскільки в силу ст. 11 ЦК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, правильно зазначено й те, що оскільки засіб обліку води абонентом у встановлений строк повірений не був, нарахування оплати за спожиті послуги проводилось по нормі споживання 9,61 м3 з 1 жовтня 2012 року, а не за показниками лічильника (п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення).

Доводи касаційної скарги та зміст судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк касаційного оскарження на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко