АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/1815/15-ц Головуючий суддя І інстанції Шиянова Л. О.
Провадження № 22-ц/790/232/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря - Леськів Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебував в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 01.06.2007 року по 19.12.2012 року; в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти було придбано спірне майно: автомобіль Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, вартістю 210 000 грн., та автомобіль Renault, модель Scenic, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_2, вартістю 201000 грн., які є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 07 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Креді ОСОБА_4» було укладено кредитний договір № 4/1127659 строком користування з 07.10.2011 року по 06.10.2018 року. Кредитний договір укладався за згодою Відповідачки в інтересах сімї. Позивач особисто, самостійно сплачував кредит, відсотки, комісії, відповідач ОСОБА_2 грошових коштів не надавала. Згідно довідки ПАТ «Креді ОСОБА_4» станом на 16.08.2016 рік, сума сплачених ОСОБА_3 платежів на погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків становить: 192 482, 29 коп.

ОСОБА_3 просив розподілити спільне майно подружжя та виділити йому у власність автомобіль Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, вартістю 210 000 грн., а у власність ОСОБА_2 автомобіль Renault, модель Scenic, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_2, вартістю 201 000 грн., а також поділити між сторонами кредитні зобов*язання за кредитним договором № 4/1127659 від 07.10.2011 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Креді ОСОБА_4» в інтересах сімї в розмірі по 52828,80 грн.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, після уточнення якого остаточно просила визнати за нею право власності на автомобіль Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, вартістю 210 000 грн., посилаючись на те, що у період шлюбу з ОСОБА_3 ними було придбано три автомобіля, а саме: автомобіль Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, вартістю 210 000 грн.; автомобіль Renault, модель Scenic, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_2, вартістю 201 000 грн.; автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер АЕ 8547 НI (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3), номер двигуна НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_5.

Проте, 16.12.2014 року, вже після розірвання шлюбу, вона належну ОСОБА_3 частку автомобілю, Renault, модель Scenic, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_2, вартістю 110 000 грн. придбала у позивача ОСОБА_5, про що ТОВ «Автоконсалтінг Україна» було видано довідку-розрахунок серія ВІА 651275. Отже вважає, що вказаний автомобіль є її особистою власністю, як придбаний за власні кошти, а тому він не підлягаю розподілу. Що стосується автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер АЕ 8547 НI (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3), номер двигуна НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_6, який вона вважає також сумісною власністю подружжя, то вказаним автомобілем після розірвання шлюбу ОСОБА_3 розпорядився одноособово 29.07.2014 року, попередньо змінивши номерні знаки на АЕ 8547 НІ. ОСОБА_3 здійснив перереєстрацію вказаного транспортного засобу саме на ОСОБА_6. Тому вартість зазначеного автомобіля ОСОБА_2 просила врахувати при поділі майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Виділено у власність ОСОБА_3 автомобіль Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, вартістю 210 000 грн. Виділено у власність ОСОБА_2, автомобіль Renault, модель Scenic, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_2, вартістю 201 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 компенсацію 1/2 частки боргових зобовязань подружжя за кредитним договором № 4/1127659 від 07.10.2011 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Креді ОСОБА_4» в інтересах сімї в розмірі 96 241,15 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Знято арешт з автомобіля Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, а також з автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер АЕ 8547 НI (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3), номер двигуна НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_5, накладений ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року та 08 грудня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачену суму судового збору у розмірі 3062, 41 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольнити її зустрічний позов. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, що відчуження автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер АЕ 8547 НI (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3) відбулось не 03.08.2011 року, а 29.07.2014 року після розірвання шлюбу і не за довіреністю, на яку посилався суд у своєму рішення, а одноособово ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Кримська, 11 зі зміною номерних знаків на АЕ 8547 НІ, що підтверджується обліковою карткою приватного транспортного засобу, яка міститься в матеріалах справи. Що стосується автомобіля Renault Scenic 2011 р.в., держ. Номер. АХ 4021 СМ, який суд залишив у власності ОСОБА_2, то цей автомобіль не підлягає розподілу бо не є спільним майном і на нього не потрібно визнавати право власності, бо ОСОБА_2 набула право власності при здійсненні правочину, сплативши ОСОБА_3 певну грошову суму. Наполягає, що спільним майном є два автомобілі - Chevrolet Aveo, реєстраційний номер АЕ 8547 НI (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3), придбаний 20.09.2007 року, який самостійно розпорядився ОСОБА_3 та автомобіль Renault latitude, 2011 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.06.2007 року по 19.12.2012 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с.7).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2012 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 8).

В період шлюбу за спільні кошти сторонами було придбано спірне майно:

- автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер двигуна А16В376140364, номер кузова НОМЕР_5,

- автомобіль Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, вартістю 210 000 грн.,

- автомобіль Renault, модель Scenic, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_2, вартістю 201000 грн., проти чого сторони не заперечували.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Відповідно до ст. 61 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

В силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2011 року щодо автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 видав довіреність на ім*я ОСОБА_6, яка передбачала право продажу, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7, зареєстровану в реєстрі за № 1013. Довіреність видана на строк до 03.08.2016 року (а.с.74 том 1).

12.08.2011 року ОСОБА_6 отримав Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для участі у міжнародному русі до 09.08.2014 року. Право власності на автомобіль Chevrolet Aveo на ім*я ОСОБА_6 було переоформлено 29.07.2014 року (а.с. 175 том 1).

ОСОБА_3 вказує, що грошові кошти за автомобіль Chevrolet Aveo були отримані від ОСОБА_6 одразу після оформлення довіреності від 03.08.2011 року та спрямовані на оплату першого внеску за придбання автомобіля Renault Latitud.

Зазначені доводи підтверджені ОСОБА_6 у письмовій заяві, не спростовані ОСОБА_2

Отже, довіреність від 03.08.2011 року не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, між тим, автомобіль Chevrolet Aveo, як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, був переданий за зазначеною вище довіреністю у користування ОСОБА_6 за спільною згодою подружжя, за що були отримані кошти, які витрачені в інтересах сім*ї, отже спірний автомобіль фактично був реалізований під час шлюбу, а отримані кошти витрачені на потреби сім'ї.

ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги також і щодо автомобіля Renaultі Scenic, державний номерний знак НОМЕР_2, який ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя просить виділити ОСОБА_2

На придбання транспортного засобу Renault Scenic, державний номерний знак НОМЕР_2, заставною вартістю 201 000 грн. між ПАТ «Креді ОСОБА_4» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1/1127659 від 29.08.2011 року, який сплачено у повному обсязі до розірвання шлюбу.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що право власності на автомобіль Renault Scenic, державний номерний знак НОМЕР_2, вже після розірвання шлюбу було переоформлено на ОСОБА_2

ОСОБА_3 факт отримання ним коштів за продаж автомобіля заперечує, вказує, що таке переоформлення носило формальний характер та було викликано лише тим, що цим автомобілем управляла ОСОБА_2

Зазначені твердження спростовуються довідкою-рахунком ТОВ «Автоконсалтінг Україна» серії ВІА № 651275, з якої вбачається, що автомобіль Renault Scenic придбаний ОСОБА_2 за 110000 грн. (а.с.12-14 том 2)

За таких обставин, колегія суддів вважає, що сторони після розірвання шлюбу самостійно вирішили питання про поділ зазначеного автомобіля.

07 жовтня 2011 року між позивачем та ПАТ «Креді ОСОБА_4» було укладено кредитний договір № 4/1127659 на придбання автомобілю Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, вартістю 210000 грн., строком користування з 07.10.2011 року по 06.10.2018 року.

Згідно довідки ПАТ «Креді ОСОБА_4» станом на 18 серпня 2016 року сума сплачених ОСОБА_3 платежів на погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків становить: 192 482, 29 (сто девяносто дві тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні 29 коп. (а.с.165).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення на його користь компенсації 1/2 частки боргових зобовязань подружжя за кредитним договором № 4/1127659 від 07.10.2011 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Креді ОСОБА_4» в інтересах сімї в розмірі 96 241,15 грн., суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір був укладений ОСОБА_3 в інтересах сім'ї, та у разі поділу між подружжям автомобілю, кредит за який виплачений частково, поділу підлягає лише та частина автомобілю, кредит за який вже виплачений.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується лише частково.

Так, згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною сумісною власністю чоловіка та дружини.

Згідно положення ст. 65 СК України, згідно з яким договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім*ї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобовязань за кредитом.

Таким чином, у результаті придбання подружжям майна в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір.

Згідно роз*ясень, що містяться в п. п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Якщо наявність боргових зобов'язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов'язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Праву на спільну сумісну власність на автомобіль, придбаний в кредит кореспондується боргове зобов'язання - повернення грошової суми, що позичалася на придбання цього автомобілю.

Для правильного вирішення справи необхідно встановити за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу, чи не вносились сторонами їх особисті кошти в рахунок погашення кредитного зобов'язання.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Факт укладення кредитного договору № 4/1127659 від 07 жовтня 2011 року між позивачем та ПАТ «Креді ОСОБА_4», на суму 150000 грн. строком користування з 07.10.2011 року по 06.10.2018 року. підтверджений матеріалами справи (а.с.12- 16).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 визнає та прямо зазначає, що кредит 150000 грн. було отримано ОСОБА_3 на придбання автомобілю Renault latitude, однак звертає увагу на те, що первісний внесок та частина кредитних зобов*язань була сплачена в період шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 4/1127659 від 07 жовтня 2011 року між позивачем та ПАТ «Креді ОСОБА_4» на придбання автомобілю Renault, модель latitude було укладено в період шлюбу - 07 жовтня 2011 року, однак грошові кошти на виконання зобов*язань за цим договором сплачувались ОСОБА_3 як в період шлюбу, так і після його розірвання.

Згідно квитанцій, наданих ОСОБА_3, ним за власні кошти після розірвання шлюбу до ухвалення рішення судом першої інстанції було сплачено 137920 грн.

Колегія суддів вважає, що половина витрат ОСОБА_3 по оплаті кредиту, який витрачено на придбання майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, тобто в інтересах сім*ї, повинна бути компенсована ОСОБА_2

Між тим, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію в розмірі 96 241,15 грн. суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Форма і зміст позовної заяви визначені ст. 119 ЦПК України.

Будь-які зміни позовних вимог у цивільному процесі відбуваються шляхом подання позивачем письмової заяви, яка за формою та змістом повинна відповідати ст. 119 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_3 заявлені вимоги про поділ між сторонами кредитних зобов*язань по 52828,80 грн.

Подання ОСОБА_3 письмової промови у судових дебатах, в якій вимоги відрізняються від вимог позовної заяви неможна вважати реалізацією його права на збільшення позовних вимог, оскільки зазначена письмова промова не відповідає за формою та змістом вимогам ст. 119 ЦПК України, її копія не була вручена ОСОБА_2, тому вона не мала можливості надати заперечення з цього приводу.

Отже, в межах заявлених вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 52828,80 грн. у якості компенсації половини його витрат по оплаті кредиту, який витрачено на придбання майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, тобто в інтересах сім*ї.

Предметом спору є також автомоібіль Renaultі Latitud, який є об*єктом спільної сумісної власності подружжя та на який претендують як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2

Між тим, згідно роз*яснень, що містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-2811цс15, яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Оскільки, сторони не виявила бажання отримати компенсаціяю за частку у праві власності на автомобіль Renault Latitud, не вчинили передбачених частиною п'ятою ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені, колегія суддів вважає за необхідне визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про виділення у власність ОСОБА_2, автомобілю Renault, модель Scenic, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_2, вартістю 201 000 грн. - скасувати, у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 компенсації 1/2 частки боргових зобовязань подружжя за кредитним договором № 4/1127659 від 07.10.2011 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Креді ОСОБА_4» змінити, позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 52828,80 грн.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року в частині виділення у власність ОСОБА_3 автомобіль Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1, вартістю 210 000 грн. - змінити. Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цій частині задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку автомобіля Renault, модель latitude, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_1 за кожним та залишити це майно у їх спільній частковій власності.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1