Справа № 212/1184/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М.,

з участю секретаря Плотнікової Т. Б., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Євраз ОСОБА_4» (далі Відповідач) про стягнення моральної шкоди в розмірі 320 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача з 2001 по 2016 підземним гірничим робітником, підземним прохідником ш. Ювілейна ПрАТ «Євраз ОСОБА_4», в шкідливих умовах праці, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. Висновком МСЕК від 23.01.2017 йому первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за професійними захворюваннями: 10% - ХОЗЛ та 15% - радикулопатія, 40% - вібраційна хвороба. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу страждає від постійної задишки при незначних навантаженнях, кашлю, відчуває постійний біль попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в праву ногу, утруднену ходу, слабкість та оніміння в правій стопі, не може виконувати звичайну роботу, повноцінно спілкуватися з людьми, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позові, наполягала на задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі.

Представник відповідача проти позову заперечував у повному обсязі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги не обґрунтовані, при прийняті на роботу його попереджали про шкідливі умови праці, також підприємство забезпечувало позивача засобами захисту.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював у шкідливих умовах праці на підприємствах ПрАТ «Євраз ОСОБА_4» з 2001 по 2016 року гірничим робітником, підземним прохідником ш. Ювілейна ПрАТ «Євраз ОСОБА_4», перебував у трудових правовідносинах з Відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.19-24).

21.12.2016 року на підприємстві ПрАТ «Євраз ОСОБА_4» було проведено розслідування хронічного професійного захворювання позивача: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легенів першої-другої ст..), радикулопатія попереково-крижова з помірним статико-динамічними порушеннями хребта та больовим синдромом, вібраційна хвороба другої стадії установленого Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу (а.с.10-18).

Згідно копії Довідки огляду МСЕК від 02.02.2017 ОСОБА_3 встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з 23.01.2017 року (а.с.8-9).

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Зазначені обставини наступили у позивача у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення 65% втрати професійної працездатності та третьої групи інвалідності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності та третю групу інвалідності, які встановлено безстроково, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 28 000,00 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10,11,60, 213-214,223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 Миколайовича - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 28000,00 гривень (двадцять вісім тисяч грн. 00 коп.), без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_6.

Суддя: Н. М. Ваврушак