Справа № 428/5890/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку заяву представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2015 року, ухваленому в цивільній справі № 428/5890/15-ц був задоволений вищевказаний позов, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р 0343, МФО 380236, код за ) заборгованість по кредитному договору № 001-12135-200611 від 20 червня 2011 року в сумі 10361,63 грн.

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення по справі, а саме про стягнення коштів, що були витрачені на розміщення оголошення в засобах масової інформації з метою інформування відповідача про винесення заочного рішення в розмірі 126,00 грн. за розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр».

Представник позивача та відповідач в судовому засіданні присутні не були, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою.

Дослідивши зміст заяви про винесення додаткового рішення суду, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Тобто, вказана норма процесуального закону встановлює, визначає та регламентує підстави вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Згідно із пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

На думку суду, додаткове рішення суду це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, повязані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розвязав окремі процесуальні питання, які існували та були поставлені перед судом станом на час ухвалення первинного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що витрат на розміщення оголошення в засобах масової інформації з метою інформування відповідача про винесення заочного рішення, а саме витрат на розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», на момент постановлення первинного рішення не існувало та не було заявлено до відшкодування.

Тобто в заяві про винесення додаткового рішення позивач просить винести рішення стосовно тих питань, які не були досліджені в судовому засіданні та не могли бути в ньому досліджені.

Окрім того, оскільки додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі, то в даному випадку суддя Баронін Д.Б., який не ухвалював первинного рішення по суті справи, не може ухвалити додаткове рішення, проте позивач має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Зважаючи на вищевикладене, у звязку із тим, що представником позивача фактично порушено питання про зміну рішення або вирішення вимоги, що не була заявлена в позовній заяві, у суду відсутні законні підстави для винесення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 210, 220 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін