Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/626/17
Провадження № 2/321/303/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично вихованням дитини не займається, матеріально дитину не забезпечує, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток. Неповнолітня проживає разом з матір'ю - ОСОБА_1, яка виховує її, взяті на себе обов'язки виконує сумлінно. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої донки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області Сичова Л.А. в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу в 2005 року її батько ОСОБА_3 припинив з нею спілкуватися, жодним чином не цікавився її життям, матеріальної допомоги на утримання не надавав, тому вона просила суд позбавити її батька ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки це відповідає її інтересам.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав:

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 16 листопада 200 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райдержадміністрації Запорізької міської ради, ОСОБА_3 є батьком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16 листопада 2000 року зроблено відповідний запис № 764 (а.с 6).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 25 серпня 2005 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано 25 серпня 2005 року. (а.с. 5).

Згідно довідки від 6 березня 2017 року за № 89, виданою Державним вищим навчальним закладом «Запорізький будівельний коледж», ОСОБА_4 у 2016 році вступила до Державного вищого навчального закладу «Запорізький будівельний коледж» (наказ про зарахування № 66-ОС від 6 серпня 2016) і на теперішній час навчається на 1 курсі денного відділення у групі ГЗ-11. Фома навчання бюджетна. Термін закінчення навчального закладу 30 березня 2020 року (а.с. 8).

Згідно характеристики, ОСОБА_4 навчається в Запорізькому будівельному коледжі з 1 вересня 2016 року на 1 курсі денного відділення за спеціальністю «Геодезичні роботи та експлуатація геодезичного обладнання». Починаючи з 1 вересня, ОСОБА_4 навчається на "добре". До навчання ставиться сумлінно, на заняттях завжди уважна, приймає активну участь в семінарах, бесідах, не зупиняється на досягнутому, постійно підвищує свій рівень знань. Розвинена зрозумілість, навчання вважає обов'язковим. Всі доручення виконує своєчасно і сумлінно. За характером спокійна, урівноважена, розсудлива, користується авторитетом в групі. Має власну думку і вміє її відстоювати. Комунікабельна, легко знаходить спільну мову серед однолітків. Вихована, ввічлива в спілкуванні з однолітками. Відносини з товаришами в групі дружні, доброзичливі, викладачі відзначали ввічливість, чемність та вихованість дівчини. Мати регулярно відвідує коледж, цікавиться успішністю дочки. Взаємовідносини в сім'ї доброзичливі (а.с 9).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 5 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон - задоволено. Дозволено ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_3, оформити документи на тимчасовий виїзд неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до комуни Вандерслебен управління Драйглайхен района Гота Федеративної Республіки Німеччини в період з 23 грудня 2016 року по 23 січня 2017 року, у супроводі матері ОСОБА_1 (а.с. 13-14).

Відповідно до довідки №01-16/255 від 4 вересня 2017 року виданої директором ЗОШ № 23, за час навчання ОСОБА_4 у школі (з 5-го по 9-й клас), батько жодного разу на батьківські збори не з'являвся, не цікавився успіхами дочки, взагалі в школі не з'являвся.

Згідно з довідки з Державного вищого начального закладу «запорізький будівельний коледж» від 19 квітня 2017 року, за яас навчання ОСОБА_1 в коледжі батько ОСОБА_3 колежж не відвідував, навчанням дочки не цікавився, участі у виховному процесі не брав.

Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідач вихованням дитини не займається, коштів на її утримання не надає.

В матеріалах справи є наявні чисельні докази винної поведінки відповідача, яка, безперечно, свідчить саме про безпідставне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків.

Характер поведінки відповідача, його особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини; відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідача, а не дитини, яка саме в цей час, з урахуванням віку, потребує захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьками своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_3, маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї дитини, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме: не проявляє до неї ніякої батьківської турботи, не займається її вихованням, не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги про позбавлення батьківських прав.

При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, він має право бути поновленими у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст. 169 СК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 131, 208-210, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник