Справа № 686/5254/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого-судді Продана Б. Г., при секретарі Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання недійсним правочину та визнання права власності на майно,

встановив:

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним правочину та визнання права власності на майно, посилаючись на те, що 17.08.2002 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

За час спільного проживання за спільні кошти подружжям було збудовано будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та придбано автомобіль SUBARU Tribeka, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Сторонами не досягнуто згоди про поділ спільного майна, відповідач чинить перешкоди позивачеві в користуванні зазначеним майном, зокрема, без згоди ОСОБА_1 відчужив зазначений транспортний засіб третім особам, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, тому позивач змушена звернутись до суду, просить визнати недійсним правочин з приводу відчуження транспортного засобу та визнати за нею право власності на ? частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на ? частку земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0, 0801 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та ? частку транспортного засобу SUBARU Tribeka, реєстраційний номер НОМЕР_1, стягнути з відповідачів судові витрати.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явились, представник подав заяву про слухання справи у їх відсутності, позов підтримує та просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, на попередніх засіданням проти позову заперечував.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.08.2002 року між позивачем та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення суду, яка долучена до матеріалів справи.

За час спільного проживання за спільні кошти подружжям було збудовано будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та придбано автомобіль SUBARU Tribeka, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Сторонами не досягнуто згоди про поділ спільного майна, відповідач чинить перешкоди позивачеві в користуванні зазначеним майном, зокрема, без згоди ОСОБА_1 відчужив зазначений транспортний засіб третім особам, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Позивач не давала згоду на відчуження транспортного засобу SUBARU Tribeka, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Отже, правочин щодо розпорядження транспортним засобом було здійснено з порушенням вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

А відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним правочину щодо відчуження відповідачем ОСОБА_2 транспортного засобу є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 71 ч. 1 цього кодексу майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пункт 24 постанови вказує, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Будинок,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2. Земельна ділянка необхідна для здійснення права користування будинком та його обслуговування.

Згідно положень ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо на земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це

право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 11.06.2012 року у справі №6-66ц11 та постанові Верховного суду України від 16.12.2015 року у справі №6-2710цс15.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести розподіл спільного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за позивачем право власності на ? частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на ? частку земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0, 0801 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на ? частку транспортного засобу SUBARU Tribeka, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Судові витрати по справі розподіляються між сторонами згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 212 -215 ЦПК України, ст. 60, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. 120 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд -

вирішив:

Позовну заяву задоволити.

Визнати недійсним правочин щодо відчуження ОСОБА_2 транспортного засобу SUBARU Tribeka, реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Провести розподіл спільного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0, 0801 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0, 0801 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку транспортного засобу SUBARU Tribeka, реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 та визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку транспортного засобу SUBARU Tribeka, реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Стягнути із відповідачів на користь ОСОБА_1 по 480 грн. 00 коп. судових витрат з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя