АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8843/2017 Головуючий у 1 інстанції - Сербіна Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання не створювати перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою та відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, прокуратура Подільського району м. Києва ( Київська місцева прокуратура №7 м. Києва) про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання не створювати перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою та відібрання дитини, свої вимоги обгрунтовував тим, що він є батьком неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказував, що у зареєстрованому шлюбі з матір'ю доньки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 не перебував, проте проживали однією сім'єю та виховували спільну доньку ОСОБА_7, 1995 року народження. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Батьківство позивача на доньку ОСОБА_5 було встановлене за згодою опікунської ради Шевченківської РДА у м. Києві. Зазначав, що через смерть дружини ОСОБА_6 він опинився в складних життєвих умовах. Втратив людину, з якою фактично проживав однією сім'єю та спільно виховувавіншу дитину ОСОБА_7 Відтак, на його утриманні залишалось двоє дітей. Внаслідок втрати матері дітей він перебував у тяжкому морально- психологічному стані, мав складнощі на роботі. Необхідно було утримувати та виховувати першу дитину, мати для цього кошти, заробляти їх. Все це забирало в нього час, який він тоді не міг приділяти новонародженій ОСОБА_5, оскільки був сам.

Самотужки на той час здійснювати догляд та забезпечувати новонароджену позивачне мав ні фізичної, ні матеріальної, ні психологічної можливості.

Таким чиномміж ним та батьками померлої ОСОБА_6 було на той час досягнуто згоди про те, що новонароджена донькатимчасово буде знаходитись у батьків померлої, або буде усиновлена сестрою померлої - ОСОБА_8, яка на той час проживала у Словаччині та не мала власних дітей.

В подальшому йому стало відомо, що сестра померлої відмовилась від усиновлення його новонародженої доньки, а тому донька продовжила знаходитись у діда з бабою, які за його згодою доглядали за дитиною.

Відповідачка ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були призначені опікунами малолітньої ОСОБА_5

Згодом опікуни з дитиною переїхали на постійне місце проживання до м.Києва.

Погоджуючись з тим, щоб його донька знаходилась у свого діда та баби, він виходив з того, що знаходження його спільної з померлою дитини у діда та баби полегшить останнім втрату їх доньки та відволіче їх від думок про це, а через деякий час вони повернуть йому доньку.

Він вважав, що вільно зможе спілкуватись із донькою, перебування її у діда з бабою буде тимчасовим, поки донька не підросте, а дід з бабою не будуть чинити перешкод в цьому.

Певний час так і було. Він та його старша донька, сестра малолітньої, відвідували малолітню ОСОБА_5 та могли спілкуватись з нею, проводили час окремо від опікунів та за його місцем проживання, разом гуляли та їздили на відпочинок.

Згодом позивач одружився та почав мріятищоб його діти проживали з ним разомоднією сім'єю, а тому запропонував відповідачці передати йому доньку. Однак, після цього ОСОБА_4 стала створювати йому перешкоди в спілкуванні з донькою, обмежувати спілкування або взагалі його забороняти, приховувати від нього дитину.

За таких обставин позивач звернувсядо органу опіки зі скаргою та рішенням органу опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 17.02.2009 року йому була визначена участь у вихованні доньки у вихідні дні терміном до травня місяця по домовленості з ОСОБА_4 Такий строк був визначений для того, щоб малолітня поступово звикла до проживання з ним, а по закінченні строку- проживала постійно з ним та його сім'єю.

Певний час після цього ОСОБА_4 не створювала перешкод у спілкуванні з донькою та її вихованні. Однак, в подальшому все знову повторилось. Відповідачка знову стала обмежувати його у спілкуванні з донькою, не давала йому можливості бачитись з дитиною, проводити з нею час, виховувати її. Заборонялавідвідувати навчальний заклад, де навчалася ОСОБА_5 та створювала інші перешкоди.

Позивач ОСОБА_2 вважав, що має усі необхідні умови для того, щоб його донька ОСОБА_5 проживала разом з ним та старшою сестрою ОСОБА_7 Зазначав, що має на праві власності трикімнатну квартиру в Києві та приватний будинок в Київській області.

Просив зобов'язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_2 та відібрати доньку ОСОБА_5 від її опікуна та баби - ОСОБА_4 і передати йому.

В ході розгляду справи позивач просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини - ОСОБА_5 Ухвалою суду від 09.10.2015 року позов ОСОБА_2в цій частині було залишено без розгляду.

У червні 2014 року відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, свої вимоги обґрунтовувала тим, що коли народилась її онука - ОСОБА_5, батько ОСОБА_2 відмовився від неї, та дитина залишилась на утриманні держави. У березні 2003 року вона була призначена опікуном над неповнолітньою. З 2003 року дитина постійно проживає з нею. За весь час вона належним чином виконує свої обовґязки опікуна, прикладає всіх зусиль для належного утримання та виховання дитини.

На даний час дитина навчається в гімназії №34 м.Києва з поглибленим вивченням англійської мови, вона відвідує різноманітні гуртки, має багато грамот та дипломів і все це тільки завдяки належному виконанню своїх обов'язків нею, опікуном неповнолітньої онуки.

Так як батько дитини не виконує свої батьківські обов'язки, у 2013 році служба у справах дітей Подільської районної в м.Києві державної адміністрації зверталась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, але рішення по справі ухвалено не було.

ОСОБА_2 з моменту народження своєї дитини, та по теперішній час жодного разу не надав матеріальної допомоги, не сплачував жодного разу аліментів, не брав участі у її вихованні, та жодного разу не намагався цього зробити, так як фактично неповнолітня ОСОБА_5 йому була не потрібна ні раніше, ні зараз. На даний час неповнолітня мешкає з нею та забезпечена усім необхідним з її боку.

Вважає, що відповідач за зустрічним позовом , навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавився її життям, жодного разу не був у дитячому дошкільному закладі, у гімназії, де навчається дитина.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання не створювати перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, прокуратура Подільського району м. Києва ( Київська місцева прокуратура №7 м. Києва) про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

Вказував, що судом не враховано, що спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. В частині відмови в задоволенні вимог про відібрання дитини від відповідача, судом не враховано, що в даному випадку підстави для подальшого перебування дитини під опікою відсутні, оскільки наявний батько, який бажає, щоб дитина була передана йому і відсутні правові обмеження, які б зумовили неможливість відібрання дитини. Зазначає, що відмовляючи як в задоволенні первісного позову так і зустрічного, суд фактично не вирішив спір, з приводу якого позивач звернувся до суду. Суд не маючи правових підстав для відмови в позові в частині вимог про відібрання дитини від опікуна на користь батька, не врахував та порушив як інтереси позивача як батька, так і інтереси самої дитини.

В суді апеляційної інстанції сторони звернулися до суду із клопотанням про визнання між ними мирової угоди по цій справі , відповідно до умов якої:

1.ОСОБА_4 зобов'язується не створювати перешкод ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з його дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням думки ОСОБА_5.

2.ОСОБА_2 приймає участь у матеріальній допомозі ОСОБА_4 у вихованні нею ОСОБА_5.

3.ОСОБА_2 не заперечує проти продовження виховання ОСОБА_5 із залученням ОСОБА_4 та продовження нею виховання неповнолітньої.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що умови мирової угоди не порушують права та інтереси сторін, а також неповнолітньої, в інтересах якої вона укладена, та інших осіб, тому вона повинна бути визнана судом, рішення суду скасоване, а провадження по справі закрите.

Сторонам роз'яснені наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження по справі, передбачені ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 306, 205 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Визнати мирову угоду , укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, згідно умов якої

1.ОСОБА_4 зобов'язується не створювати перешкод ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з його дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням думки ОСОБА_5.

2.ОСОБА_2 приймає участь у матеріальній допомозі ОСОБА_4 у вихованні нею ОСОБА_5.

3.ОСОБА_2 не заперечує проти продовження виховання ОСОБА_5 із залученням ОСОБА_4 та продовження нею виховання неповнолітньої.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 3 лютого 2017 року скасувати.

Провадження по справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: