У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку,

в с т а н о в и в :

В червні 2016 року управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_3, а 11 квітня 2011 року ОСОБА_2 подала заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги для призначення її одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

На підставі даної заяви і доданих до неї документів, згідно рішення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 14 квітня 2011 року ОСОБА_2 була призначена державна соціальна допомога при народженні дитини із 01 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року - 4 800 грн, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року - по 620 грн, та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам з 11 квітня 2011 року по 04 грудня 2013 року - 130 грн, щомісячно.

Зазначає, що за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було складено акт № 17-22/128 від 27 травня 2015 року, яким встановлено, що згідно інформації Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_2 виїхала з України 19 березня 2011 року та в'їхала в Україну 04 червня 2011 року.

Оскільки заява від ОСОБА_2 була прийнята провідним спеціалістом відділу та зареєстрована під № 25719 від 11 квітня 2011 року, довіреність для здачі документів на призначення допомоги у справі відсутня, позивач вважає, що ОСОБА_2 безпідставно нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 1 646,67 грн, в т.ч. за 2011 рік - 1 126,67 грн, за 2012 рік - 520,00 грн, та допомогу при народженні дитини в сумі 13 760,00 грн, в т.ч. за 2011 рік - 10 320,00 грн та за 2012 рік - 3 440,00 грн.

Враховуючи, що добровільно відповідач коштів не повертає, позивач просить стягнути з відповідача на користь управління соціальної політики Тернопільської міської ради 13 760,00 грн надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги при народженні дитини та 1 646,67 грн державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3 - річного віку, що разом становить 15 406,67 грн, а також судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі управління соціальної політики Тернопільської міської ради просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що при поданні ОСОБА_2 документів для призначення соціальної допомоги, мали місце факти зловживання з її боку, що потягло за собою надмірну виплату спірних коштів.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити управлінню соціальної політики Тернопільської міської ради у відкритті касаційного провадження у справі за позовом управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова