Справа № 361/5531/17
Провадження № 2-о/361/163/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 вересня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Чуксіну В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа - Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, -

встановив:

Заявник просить встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у м. Донецьку Донецької області, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 постійно проживав у м. Донецьку Донецької області, помер від ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного постінфарктного кардіосклерозу, про що 24.08.2017 р. «Інститутом невідкладної і відновлювальної хірургії МЗ ДНР» видане лікарське свідоцтво про смерть № 103 і довідку про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. На підставі зазначених лікарських документів видано свідоцтво про смерть, в якому зазначено, що актовий запис № 1342 про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчинено «Кіровським відділом записів актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР». Однак, у зв'язку з визнанням м. Донецька Донецької області тимчасово окупованою територією, в Україні не визнається легітимність документів, виданих на окупованій території незаконно сформованими державними органами, в тому числі і свідоцтва про смерть чоловіка заявниці, і вказана обставина є перешкодою для реалізації її законних прав, в тому числі і спадкових прав після смерті чоловіка.

Заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав:

З паспорта громадянина України, довідки про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Новгородське Дзержинської міськради Донецької області, зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, перебуває на обліку в Управлінні СЗН Броварської міської ради, зареєстрованим місцем її перебування є АДРЕСА_1.

З свідоцтва про шлюбу встановлено, що заявниця і ОСОБА_3 з 17.08.2004 р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

З копії паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Донецька, громадянин України, був зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2.

З довідки про причину смерті від 22.08.2017 р. і лікарського свідоцтва про смерть № 103 виданого 22.08.2017 р. «Інститутом невідкладної і відновлювальної хірургії МЗ ДНР» встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав у АДРЕСА_2, смерть настала від ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного постінфарктного кардіосклерозу у «Інституті невідкладної і відновлювальної хірургії МЗ ДНР».

На підставі зазначеної довідки (за місцем проживання померлого) 24 серпня 2017 року «Кіровським відділом записів актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР» було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дані в якому щодо факту смерті і дати смерті відповідають відомостям, зазначеним у лікарському свідоцтві про смерть.

Суд пересвідчився в тому, що надані копії вказаних документів повністю відповідають оригіналам документів, які є в наявності у заявника.

З метою реєстрації факту смерті ОСОБА_3 в Україні, заявниця звернулася до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Листом Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 13.09.2017 р. відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про смерть, виданого «Кіровським відділом записів актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР», оскільки даний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о).

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254 - VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в тому числі і м. Донецька Донецької області, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону від 15.04.2014 р. № 1207 -VІІ у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

При ухваленні рішення, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України у редакції, що діє на час розгляду справи, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З наданих документів суд вважає встановленим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Донецька, громадянин України, який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2, тобто на тимчасово окупованій території, дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території, і тому факт його смерті суд вважає доведеним і встановленим. Дата смерті також встановлені. Оскільки лікарське свідоцтво про смерть і довідку про причину смерті видано закладом, створеним у порядку, не передбаченому законодавством України, і оскільки свідоцтво про смерть видане невизнаним державою Україна незаконно створеним державним органом, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, для подальшого внесення відповідного актового запису законним державним органом держави Україна.

Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх спадкових прав.

Керуючись ст.256, 257-1 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецька, громадянина України, у м.Донецьку Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення направити до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області для негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Т.В.Селезньова