Справа № 541/1391/17
Номер провадження 2/541/784/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 вересня 2017 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

30 червня 2017 року до Миргородського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання в них народилась донька, яка на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а її матеріальне становище не дає можливості здійснювати утримання дитини самостійно. Обґрунтовуючи розмір аліментів та призначення їх у твердій грошовій сумі, позивачка посилається на розмір прожиткового мінімуму визначеного для дітей старше 6 років, з якого вираховується мінімальний розмір аліментів, мінливий та неофіційний дохід відповідача.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надіславши до суду заяву про розряд справи без її особистої участі. У заяві позивача вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов повністю. Суду пояснив, що він дійсно є батьком ОСОБА_4 та готовий сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 1000 грн. З приводу проживання з ОСОБА_1 повідомив, що на даний час вона переїхала проживати до батьків за місцем реєстрації, в АДРЕСА_1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору, ОСОБА_3, заперечила проти задоволення позову. Свої заперечення вона мотивувала тим, що її колишній чолові неналежно сплачує аліменти на її користь на утримання сина, ОСОБА_5. На даний час суд розглядає її позов простягання неустойки з ОСОБА_2 у зв'язку із їх несплатою. Звернення з позовною заявою до суду ОСОБА_1 з приводу стягнення аліментів не має на меті захист прав дитини, а переслідує мету створення штучних доказів та обґрунтувань для заперечення проти її позовних вимог з приводу стягнення з відповідача неустойки в зв'язку із виниклою заборгованість по аліментам.

Заслухавши пояснення відповідача та ОСОБА_3, вивчивши та проаналізувавши всі докази, зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 СК України передбачено два способи виконання батьками обв'язку утримувати дитину : за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач не досягли домовленості між собою про спосіб виконання відповідачем свого батьківського обов'язку утримувати спільну дитину, що підтверджується звернення позивачкою до суду з позовною заявою. Відповідач вказує, що частково надає добровільно матеріальну допомоги на утримання доньки, однак, згодний сплачувати на її утримання на користь позивачки аліменти в розумі 1000 грн. Відповідач суду повідомив, що він має задовільний стан здоров'я, мінливий дохід, так як займається тимчасовими заробітками, окрім двох дітей інших утриманців не має.

Суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, так як її право на утримання від батьків закріплене законом і відповідач не реалізував своє право на добровільну домовленість з позивачкою по виконанню свого обв'язку.

Окрім того суд вважає, що наявність спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо стягнення неустойки за прострочення аліментів на утримання сина не може позбавляти права позивачки на стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад викладених в ст. 182 СК України, в тому числі мінімального розміру аліментів визначений частиною 2 вказаної статті, який на момент постановлення рішення в грошовому виразі становить 888 грн. 50 коп. (50 % від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяцьна дитину віком від 6 до 18), наявність зобов'язання відповідача сплачувати аліменти на утримання сина, ОСОБА_5. Тому суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 повністю, так як вважає, що розмір аліментів в сумі 1000 гривень щомісячно є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 88, 174, 213-215, 294 ЦПК України, ст. ст. ст. 83 180-183 СК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 30 червня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати: судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до апеляційного суду Полтавської.

Суддя: О.А. Городівський