суддя доповідач Новосядла В.М. Номер провадження 22-ц/775/1554/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Новосядлої В.М.,

суддів: Новосьолової Г.Г., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дебальцевського професійно-технічного училища на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 2 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дебальцевського професійно-технічного училища про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 2 серпня 2017 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Дебальцевського професійно-технічного училища про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме:

- стягнуто з Дебальцевського професійно-технічного училища на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 01січня 2016 року по 18 жовтня 2016 року у сумі 38 953 гривні 26 копійок та судовий збір на користь держави у сумі 551 гривня 20копійок.

Не погодившись із рішенням суду, Дебальцевське професійно-технічне училище принесло апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити з таких підстав:

- Дебальцевське професійно-технічне училище знаходилось на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна. Постановою Правління Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» №466 від 6 серпня 2014 року було призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на цій території і відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» №595 від 07 листопада 2014 року були визначені умови фінансуванні населених пунктів Донецької і Луганської областей щодо заробітної плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території,

- поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що відсутня вина відповідача у не проведенні із позивачем розрахунку при звільненні через відсутність особової справи, первинних документів щодо стану розрахунків та наявності заборгованості,

- суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що розрахунок невиплаченої заробітної плати та інших виплат при звільненні позивача було зроблено лише на підставі документів, отриманих в ході слухання попередньої цивільної справи за позовом позивача справа № 234/2055/16ц рішення Краматорського міського суду від 16 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2016 року.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції позивач ОСОБА_1 і його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача і його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру середнього заробітку з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Дебальцевським професійно-технічним училищем, де працював викладачем професійно-технічного циклу.

Наказом №7-к від 30 січня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи а власним бажанням. Згідно із цим же наказом відповідач повинен був виплатити позивачу компенсацію за невикористану щорічну відпустку.

01 лютого 2015 року позивач переїхав з м. Дебальцеве до м. Краматорська Донецької області і отримав статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення.

22 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення з ним розрахунку при звільненні, яка була отримана відповідачем 25 грудня 2016 року (а.с. 6-7).

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із позовом до Дебальцевського професійно-технічного училища про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2016 року позов ОСОБА_1 був задоволений частково і з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 4 032 гривні 60 копійок та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7 527 гривень 52 копійки.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2016 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2016року було змінено в частині стягнення заборгованості по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку, а саме: з відповідача на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість по заробітній платі за січень 2015 року в сумі 1 148 гривень 64 копійки та грошова компенсація за невикористану відпустку в сумі 5 182 гривні.

Рішення суду було виконане 18 жовтня 2016 року.

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку і після уточнення позовних вимог просив стягнути з Дебальцевського професійно-технічного училища середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 38 953 гривні 26 копійок за період з 15 вересня 2015 року по 18 жовтня 2016 року.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У відповідності до статті 117 КпЗП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Сертифікатів №7536, 7537 від 10 травня 2017 року про форс-мажорні обставини Донецька ОСОБА_2 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту у м. Дебальцеве, акти тероризму на території Донецької області, Дебальцевському професійно-технічному училищу щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за серпень 2014 року серпень 2015 року; надання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за серпень 2014 року червень 2015 року, які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин був визначений з 16 липня 2014 року до 15 вересня 2015 року.

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону. суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки при звільненні позивача з ним не був проведений остаточний розрахунок у відповідності до вимог статті 116 КЗпП України.

Однак, суд першої інстанції не врахував положення частини 2 статті 117 КЗпП України, якою передбачено, що якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача остаточного розрахунку при звільненні, позивач просив стягнути на його користь заробітну плату за січень 2015 року в сумі 5 799 гривень 18 копійки та грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7 650 гривень 72 копійки.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі за січень 2015 року в сумі 1 148 гривень 64 копійки та грошова компенсація за невикористану відпустку в сумі 5 182 гривень.

Тобто, позовні вимоги позивача щодо розміру заборгованості були задоволені частково і всього з відповідача на користь позивача було стягнуто остаточний розрахунок у розмірі 6 131 гривня 29 копійок.

Стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 38 953 гривень 26 копійок, суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, що дає підстави для застосування частини 2 статті 117 КЗпП України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині розміру середньої заробітної плати підлягає зміні.

Визначаючи розмір середнього заробітку, який повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд враховує частковість задоволення вимог про стягнення заробітної плати, розмір заборгованості на час розрахунку, на яку позивач мав право і яку частку цей розмір становить у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно з середнім заробітком та тривалість часу, протягом якого позивач не звертався за отриманням належних йому при звільненні сум.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати принцип співмірності між сумою заборгованості і розміром середнього заробітку відповідно до статті 117 КЗпП України.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 р. у справі №6-223цс14 і від 13 березня 2017 року у справі № 2-259цс17 і відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки у розмірі 12 000 гривень.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність у Дебальцевського ПТУ вини у порушенні строків розрахунку при звільненні ОСОБА_1, то апеляційний суд виходить із того, що при ухваленні рішення судом першої інстанції були враховані висновки, викладені в Сертифікатах Донецької ОСОБА_2 №7536, 7537 від 10 травня 2017 року щодо форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) для відповідача, які мали місце з 16 липня 2014 року до 15 вересня 2015 рок і стягнув середній заробіток лише за час затримки розрахунку після вказаного періоду.

При цьому, суд першої інстанції також врахував те, що позивач звернувся до відповідача за виплатою заборгованості по заробітній платі 22 грудня 2015 року та вимоги Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси».

Докази і обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскілки при їх дослідженні судом не були порушені норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Дебальцевського професійно-технічного училища задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 2 серпня 2017 року в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі змінити.

Стягнути з Дебальцевського професійно-технічного училища (ІНН 03566185, юридична адреса: смт. Миронівський, Артемівського району Донецької області, вул. Октябрська, 2) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 12 000 (дванадцяти тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили .

Головуючий:

Судді: