АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4614/17 Головуючий 1 інст. - Вікторов В.В.
Справа № 642/2816/17 Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Піддубного Р.М.,

Пилипчук Н.П.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвали судді Ленінського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року та 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та зобов'язання вчинити певні дії в частині вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 у житлове приміщення, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 - відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та зобов'язання вчинити певні дії в частині вимог про зобов'язання відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання йому вільного доступу до житлового будинку та усіх його кімнат - залишено без руху.

Ухвалою цього ж суду від 26 червня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу як неподану.

В апеляційній скарзі на ухвалу від 12.06.2017 року ОСОБА_2 просить її скасувати в частині відмови у відкритті провадження за позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 у житлове приміщення та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження .

В обґрунтування скарги посилається на те, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем заявлено вимоги не тільки до того ж самого відповідача, а й до іншого - ОСОБА_4, який також перешкоджає йому у користуванні власністю.

Крім того, зазначає, що позивач звертається з аналогічним позовом, але з інших підстав, які виникли вже після примусового виконання рішення суду про вселення ОСОБА_2 до житлового будинку.

В апеляційній скарзі на ухвалу від 26.06.2017 року ОСОБА_2 просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження .

Вважає, що суд першої інстанції невправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику, тому що подання доказів можливе на наступних стадіях судового процесу.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в частині вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення на підставі п.2 ч. 2 ст. 122 ЦПК, суддя виходив з наявності рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10.06.2015 року у справі № 642/9541/14-ц, що набрало законної сили, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Другої Харківської державної нотаріальної контори, Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 37/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вселено ОСОБА_2 до житлового будинку АДРЕСА_1. В іншій частині позов залишено без задоволення.

Згідно п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом зазначеної норми процесуального права, позови вважаються тотожними тільки в тому випадку, коли в них одночасно співпадають сторони, підстава і предмет. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті самі позовні вимоги, з тих самих підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованій особі звернутися до суду з позовом до тієї самої особи і не дає підстав відмовляти у відкритті провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що у справі № 642/9541/14-ц відповідачами були ОСОБА_3, Друга Харківська державна нотаріальна контора, Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського управління юстиції, між тим, у справі № 642/2816/17 позов пред'явлено до ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Отже сторони у вищенаведених справах відрізняються.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що позовні вимоги у справі № 642/2816/17 пред'явлено з інших підстав, які виникли вже після примусового виконання рішення суду про вселення ОСОБА_2 до житлового будинку.

Наведене свідчить про те, що рішення у справі № 642/9541/14-ц ухвалено у спорі не між тими самим сторонами і не з тих самих підстав, які пред'явлено у справі № 642/2816/17, тому прийняте судом рішення про відмову у відкритті провадження у справі в частині вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення неможна визнати таким, що відповідає вимогам процесуального закону у зв'язку з чим ухвала від 12 червня 2017 року підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження у справі- передачі до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала Ленінського районного суду від 26 червня 2017 року також підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст.119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" в ухвалі повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України визначено обов'язок суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову; вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню.

Інших недоліків позову ОСОБА_2, крім наведених вище, в ухвалі від 26.06.2017 року не зазначалось, тому прийняте ним рішення про повернення заяви позивачу з підстав неусунення цих недоліків неможна визнати законним, у зв'язку з чим ухвала від 26.06.2017 року підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, а питання про відкриття провадження у справі - передачі на новий розгляд до суду першоїі нстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвали судді Ленінського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року та 26 червня 2017 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Р.М. Піддубний

Н.П. Пилипчук