У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Токмацький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту батьківства,

встановила:

ОСОБА_1, заінтересована особа: Токмацький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області звернулася в суд з заявою про встановлення факту батьківства. В заяві ОСОБА_1 просить встановити факт встановлення батьківства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився: Україна, Запорізька область, місто Токмак та помер 14.07.1993 року, відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни до актового запису про народження № 500 від 25.12.1964 року складеного Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вказавши батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і змінити прізвище дитини ОСОБА_3 на ОСОБА_2.

Згідно ч. 3ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Також у відповідності до ст. 258 ЦПК України у заяві має бути зазначено, серед іншого, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені з заяві обставини, та довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

При цьому, у заяві не вказані причини неможливості отримання документів, що посвідчують факт народження ОСОБА_1 від певних батьків, документів на підтвердження звернення ОСОБА_1 до відділу РАЦС з заявою про видачу свідоцтва про народження (повторного) та відповідної відмови належного органу по зазначеному питанню.

Заявник зазначає, що прізвище дитини (її, тобто ОСОБА_1В.) у свідоцтві про народження від 25.12.1964 року, - ОСОБА_3, однак ніяких доказів на підтвердження цього не надає та не зазначає.

Також не зазначено, чи є у особи, факт батьківства якої просить встановити заявник, інші діти, не надано довідку з місця проживання спадкодавця ОСОБА_2, для встановлення можливих заінтересованих осіб , які проживали з спадкодавцем.

Також в заяві не зазначено свідків для подальшого виклику в судове засідання.

П. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року „ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення зазначає, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказала батьком дитини ( наприклад , відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі або ж такий запис зовсім відсутній ), і можуть бути подані матір"ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Тому посилання заявника на положення ст.ст. 125, 130 Сімейного кодексу України, як на обґрунтування заявлених вимог, у цьому випадку не відповідає обставинам справи, оскільки запис про народження ОСОБА_1 вочевидь зроблений не у відповідності до положень СК України та у цьому випадку застосовуються положення Кодексу про шлюб та сімю в редакції, що діяла на час народження заявника.

Враховуючи вищевикладене заявником заяву подано з підстав, які не передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Аналогічні норми містяться у ст.ст. 126 ч.1, 128 ч.1 СК України - походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Вказані норми врегульовують порядок визнання батьківства за рішенням суду, у випадку, коли батько дитини є стороною по справі.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Тобто, у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, належним способом захисту може бути лише встановлення факту батьківства.

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 26 ЦПК України у справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити процесуальній статус Токмацького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, оскільки в окремому провадженні зацікавлені особи участі не приймають.

Також, згідно із п. 2 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ім'я відповідача, його місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

За своєю суттю адреса це умовна кодифікація місця знаходження обєкту, яка застосовується з метою поштового звязку. Правила написання адреси, встановлені Міністерством зв'язку, для забезпечення якнайшвидшого пересилання, зберігання і доставляння поштових відправлень. На всіх адресах пишеться: назва вулиці, номер будинку і квартири; назва населеного пункту, міста; назва району; назва області, індекс.

Отже заявнику необхідно виконати вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України належним чином, вказавши місцезнаходження, поштовий індекс заінтересованої особи у відповідності до встановлених правил.

Крім того, заявником заявлені вимоги, які не віднесені до компетенції суду, а саме внести зміни до актового запису про народження № 500 від 25.12.1964 року складеного Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вказавши батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і змінити прізвище дитини ОСОБА_3 на ОСОБА_2, оскільки суд діє в межах повноважень покладених на нього чинним законодавством України, та не може підміняти інший орган державної влади, в даному випадку орган державної реєстрації цивільного стану, і перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції саме цього органу. Таким чином, позивачу при формулюванні вказаної вимоги необхідно врахувати вищевикладене.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Токмацький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту батьківства, - залишити без руху.

Надати заявнику строк пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: