справа № 179/271/17
провадження № 2/179/970/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання правочину недійсним та застосування реституції,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання правочину недійсним та застосування реституції.

Позивач посилається на те, що 11 листопада 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір № 721126 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему «АвтоТак», а саме придбання автомобіля вартістю 132 000 грн.

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача, просить визнати недійсним договір № 721126про надання послуг, спрямованих на придбання автомобілю через систему «АвтоТак», укладений між сторонами 11 листопада 2016 року, шляхом стягнення з відповідача сплачених позивачем на виконання умов Договору грошових коштів у розмірі 12 203,09 грн. Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався надавати позивачу послуги, спрямовані на придбання позивачем автомобілю через систему «Автотак», організовану відповідачем, а позивач прийняв на себе зобов'язання здійснювати оплату послуг відповідачу, у тому числі періодичні платежі та винагороду.

Позивач, вважає, що виходячи з умов Договору та додатків до нього, фінансові послуги, які надає відповідач суперечать нормам законодавства, оскільки передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою отримання та розподілу грошей між учасниками групи. Укладений між сторонами договір є - договір про надання послуг з адміністрування фінансових активів для отримання коштів у групах, згідно яких відповідач за винагороду зобов'язується забезпечити отримання автомобілю за рахунок об'єднання періодичних платежів учасників групи, а учасник зобов'язується сплатити загальну кількість періодичних платежів.

У зв'язку із тим, що спірний договір є недійсним, згідно законодавства, позивач прохає визнати недійсним вказаний договір, повернути сплачені позивачем періодичні платежі та винагороду у розмірі 12 203 грн. 09 коп. та судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заперечення проти позову, в яких прохав розглянути справу без їхньої участі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 2 статті 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч.1 п.7 ч.3, ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість отримання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 721126 за яким, відповідач зобов'язався надавати позивачу послуги, спрямовані на придбання позивачем автомобілю через систему «АвтоТак», організовану відповідачем, а позивач прийняв на себе зобов'язання здійснювати оплату послуг відповідачу, у тому числі періодичні платежі та винагороду (а. с. 16-22).

З наведеного випливає, що діяльність відповідача вводить споживача в оману, оскільки система «АвтоТак» формується виключно на кошти учасників програми без залучення коштів ТОВ «Авто Просто». Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками програми і в подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов Договору № 721126 сплатив періодичні платежі та винагороду в розмірі 12 203,09 грн. (а. с. 15).

З наведеного випливає, що рішення про передачу товару залежить лише від волі відповідача, який на власний розсуд приймає таке рішення і позивач позбавлений можливості вплинути на це рішення, оскільки немає можливості отримати інформацію про фінансовий стан інших учасників групи. Умовами оспорюваного договору на позивача покладено обов'язок суворо дотримуватися умов договору, в той час, як у договорі відсутні умови, які б передбачали настання негативних наслідків для відповідача за невиконання умов Договору, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та є порушення прав позивача. У спірному договорі умова про надання автомобілю залежить від певних обставин, яка може взагалі не настати, а тому така умова є несправедливою та вказує, що правочин не направлений на реальне настання правових наслідків.

Крім того, оспорюваний Договір та Додатки до нього укладені в рамках створеної відповідачем системи, яка полягає у створені груп учасників, які бажають придбати товар з розстроченням платежу на досить тривалий час в порядку та на умовах передбачених Договором та Додатками до нього. Така система вводить в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, що в свою чергу здійснюється за кошти внесені учасниками програми і відповідач без інвестування коштів оплачує товар іншому Учаснику Програми.

Статтею 216 ЦК України передбачено, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді коли одержане підлягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодовувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п 7. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами договір є нікчемний в силу Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 203 ЦК України та встановивши, що позивач на виконання умов цього договору сплатив відповідачу кошти в розмірі - 12 203,09 грн., відповідно до вимог ст. 216 ЦК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача зазначені грошові кошти.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст. ст. 203, 215-216 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (03045, м. Київ, Столичне шосе, 90, )

-на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) грошові кошти в розмірі 12 203 грн. 09 коп.;

-на користь держави судовий збір в розмірі 1 600 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук