Номер провадження 22-ц/788/994/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 шляхом його вселення у вказану квартиру та передачі йому ключів від житла.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1102 грн. 40 коп. судових витрат.

Вказане рішення суду ОСОБА_3 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд не взяв до уваги тих обставин, що спірна квартира є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, оскільки придбана за час шлюбу. Крім того, за домовленістю між сторонами, після розірвання шлюбу, позивач разом з їх сином переїхав проживати до іншої квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка теж була придбана за час шлюбу, однак позивач ОСОБА_4 подарував її своєму рідному брату у 2009 році, а вона разом з їх дочкою залишилась проживати у спірній квартирі АДРЕСА_2. Вважає, що надані позивачем докази не є належним підтвердженням того факту, що вона створює йому перешкоди у користуванні спірною квартирою. Вказує, що суд безпідставно не залучив до участі у справі в якості третіх осіб її чоловіка ОСОБА_5 та дочку ОСОБА_6, оскільки рішення суду впливає на їх права та інтереси.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги та представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, не впускаючи позивача ОСОБА_4 до його квартири та не даючи ключі від житла, чинить йому перешкоди у користуванні його власністю, що законом не дозволено.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 27 квітня 2001 року, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 червня 2013 року (а.с. 9).

Відповідно до відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 19 липня 2016 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 (а.с. 6 - 7).

Згідно з довідкою СМОСББ «Новомістенська 10А» від 01 лютого 2017 року у вказаній квартирі зареєстровані: власник позивач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_9 (а.с. 25).

Як передбачено вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник згідно зі ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ст. 321 ЦК України йдеться про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За нормами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майно.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб і будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Таким чином, аналіз вказаних вище норм права та встановлені в справі обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у користуванні своїм майном, а доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів належними та допустимим доказами факту створення відповідачем перешкод у користуванні спірною квартирою не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, ураховуючи, що з висновку старшого інспектора Сумського відділу поліції (м. Суми) від 18 листопада 2016 року вбачається, що 10 листопада 2016 року ОСОБА_4 звертався до поліції із заявою про те, що колишня дружина ОСОБА_3 не впускає його до квартири АДРЕСА_2 та не дає ключі від житла. В ході перевірки вказаних обставин, як зазначено у висновку, встановлено, що між сторонами виникли цивільно - правові відносини. До того ж, у висновку працівника поліції йдеться і про те, що опитана ОСОБА_3 підтвердила, що 10 листопада 2016 року вона не впустила позивача до спірної квартири і повідомила, що надавати ключі від цього житла ОСОБА_4 вона не буде (а.с. 26).

Твердження апелянта про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін та, що між ними після розірвання шлюбу існувала усна домовленість про проживання за різними адресами, не позбавляють права позивача на звернення до суду з даним позовом.

Посилання відповідачки на безпідставне не залучення до участі у справі в якості третіх осіб її чоловіка ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 не має правового значення, оскільки воно не є підставою для задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 1; 308; 314 ч.1 п. 1; 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -