Є.У.№ 366/2197/17
Пр. №2/366/428/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 вересня 2017 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

порзивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо самовільного заняття і використання земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позивач посилається на те,що він є власником двох земельних ділянок кадастровим номером НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які знаходяться в АДРЕСА_1 ,і які він придбав у приватну власність згідно Договору купівлі-продажу від 28 вересня 2016 року.

Перед придбанням земельних ділянок у власність, він перевірив їх на Публічній кадастровій карті України,що ведеться Держгеокадастром.

22.10.2016 року він замовив послуги з відновлення меж земельної ділянки на місцевості ФОП ОСОБА_4,ліцензія Держгеокадастру НОМЕР_3. При відновленні меж було виявлено,що рілля сусідньої ділянки,кадастровий номер НОМЕР_4,власником якої є ОСОБА_5, частково знаходиться на території його земельних ділянок,що,вірогідно,пояснювалося тим,що придбані ним земельні ділянки значний час не використовувалися.

Весною, під час підготовки робіт до сільськогосподарського сезону,а березні 2017 р.,він побачив,що межові знаки з його земельної ділянки переставлені у глиб його земельної ділянки, а відповідачі,які були присутні там же,заявили,що меж ,встановлених згідно вимог Держгеокадастру не визнають. Його пропозицію щодо одночасного замовлення послуг для відновлення меж земельних ділянок на місцевості ліцензованими спеціалістами, відкинули.

22.03. 2017 року,повторно, він замовив послуги з відновлення меж на місцевості у ТОВ »Кадастр Сервіс»,Сертифікат геодезиста 010521,однак, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджали проводити відновлення межі.

У зв»язку з початком сільськогосподарських робіт,у присутності сільського голови,було вирішено,що тимчасово вони погодяться визначити умовну межу, яку позначили дерев»яними стовпчиками.

Однак, протягом декількох днів,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стовпчики перенесли вглиб його земельної ділянки,та за допомогою сільгосптехніки викопали межу на території його земельної ділянки. Протягом декільком тижнів відповідачі перешкоджали встановити йому огороду.

24.06.2017 року, в черговий раз він намагався встановити огорожу,однак, відповідач стали перешкоджати його роботі,влаштували конфлікт,що змушувало викликати поліцію.

Цим конфлікт не закінчився. Відповідачі порушують його права.

1. Зобов»язати відповідача негайно звільнити його земельні ділянки і перестати їх використовувати.

2.Зобов»язати відповідача відновити межові знаки своєї ділянки на суспільній межі визначеним законодавством способом. Не менш ніж за два тижні письмово повідомити йому дату та час відновлення межових знаків для одночасного виклику ним сертифікованих виконавців.

3.Зобов»язати відповідача компенсувати його попередні витрати на відновлення межових знаків у сумі 2600 грн.00 коп.

4.Зобов»язати відповідача компенсувати його витрати на придбання тимчасових огороджень,якими він захищав порушені відповідачем права.

5.Стягнути судовий збір в сумі 640,00грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позов. Доповнив свої пояснення тим,що,що він є власником двох земельних ділянок, одна з яких призначена для будівництва та обслуговування житлових приміщень, а інша- для ведення селянського господарства. Після придбання земельних ділянок, він виніс земельні ділянки на місцевості,тобто, визначив їх межі у відповідності до кадастрових номерів,а для цього замовив послуги спеціаліста. За виконану роботу він платив гроші. Восени 2016 року зі сторони ОСОБА_2 ніяких зауважень не було, а коли весною треба було починати сільськогосподарські роботи, відповідачі викинули стовпчики, які проходили між їх суміжними земельними ділянками,а вірніше, перенесли їх вглиб до нього на город. Тобто, вони самовільно захватили частину його землі, і це немало. По його розрахунках - це 3 сотки. Викликали сільського голову, потім поліцію, однак, ОСОБА_2 стоять на своєму- межові знаки мають стоять там, де вони вважають потрібним.

12 серпня 2017 року ОСОБА_2 викликали спеціаліста з Держгеокадастру і побачили,що вони вглибилися в його земельну ділянку на 5 метрів,а в нижній частині - на 1 метр.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що вони з чоловіком(відповідачем) користуються земельною ділянкою кадастровий НОМЕР_4 власником якої був її дід, ОСОБА_5,а вона його спадкоємця. Спадщина ще не оформлена,в стадії оформлення.

Вони земельною ділянкою користуються у тих межах, в яких користувався її дід-ОСОБА_5. Про те,що на земельній ділянці №182 з»явилися нові власники, вони дізналися лише весною,оскільки проживають в смт. Іванків, а земля знаходиться в с.Соснівка Іванківського району. Після уборки урожаю в 2016 році вони на землю не приїжджали. Про те,що появився новий сусід, який не визнає старих меж, вони дізналися в березні 2017 року, коли почали готуватися до весняних робіт. Позов вони не визнають, так як ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою такого ж розміру, як вказано в його державному акті. Ці 5(п»ять) метрів сільський голова виділив ОСОБА_1 із сусідньої земельної ділянки,тому вона вважає,що ніяких збитків позивач не поніс.

Дійсно, 12 серпня 2017 року вони викликали спеціалістів,які перевірили межі її земельної ділянки, відповідно до Державного акту, та виявили,що межі встановлено по території ОСОБА_1 Хоча вони і не згодні, але з результатами спеціаліста погодилися і в послідуючому будуть дотримуватися цієї межі. Однак, на сьогодні, вони посадили на городі моркву, і хотіли б її зібрать. Моркву зберуть, і до ОСОБА_1 не будуть мати претензій.

Відповідач ОСОБА_2 дав аналогічні пояснення.

Вислухавши позивача,відповідачів,дослідивши матеріали справи,суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України,право власності на землю-це право володіти,користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності набувається та реалізується на підставі Конституції України,цього Кодексу,а також інших законів,що видаються відповідно до них.

З Договору купівлі-продажу від 28.09.2016 року слідує,що ОСОБА_8 продав,а ОСОБА_1 купив,земельну ділянку площею 0,2500 га,цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1( а.с. 12-13).

З Договору купівлі-продажу від 28.09.2016 року слідує,що ОСОБА_8 продав,а ОСОБА_1 купив,земельну ділянку площею 0,6420 га,цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства,кадастровий номер НОМЕР_2,яка розташована в АДРЕСА_1( а.с. 14-15).

Право власності ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки також підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку( а.с. 2-11).

Отже,ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1: кадастровий номер НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2 і,відповідно до ст.78 ЗК України-йому належить право володіння,користування та розпорядження.

Позивач стверджує,що відповідачі перешкоджають йому вільно користуватися,володіти своєю землею.

З пояснень відповідачів слідує,що ОСОБА_3 та ОСОБА_2-не є власниками сусідньої земельної ділянки,але нею користуються на правах спадкоємців ОСОБА_5.

З витягу(Відомості про земельну ділянку) слідує,що земельна кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована в с.Соснівка Іванківського району Київської області зареєстрована на ОСОБА_5. Площа земельної ділянки- 0,3063 га.

Даний факт сторонами не оспорюється. Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2,ОСОБА_3- є суміжними землекористувачами.

Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення,при яких власникам,землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей(затінення,задимлення,неприємні запахи,шумове забруднення тощо).

Відповідно до ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж,а також відновлення межових знаків у випадках,коли вони зникли,перемістилися або стали невиразними.

Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах,якщо інше не встановлено угодою між ними.

З Акту про відновлення меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків,Землевласник:ОСОБА_1, слідує,що 22 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_4(Ліцензія Серія НОМЕР_3), у присутності землевласника ОСОБА_1 провів відновлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_5,кадастровий номер НОМЕР_2( а.с. 19). Вартість виконаних робіт-1200грн.(квитанція -а.с. 21).

Крім того, судом встановлено,що після встановлення позивачем у жовтні 2016 року межових знаків по периметру його земельної ділянки, в березні 2017 року він виявив, що стовпчики з його межі були перенесені вглиб його земельної ділянки,а між суміжними землекористувачами виник конфлікт.

Позивач надав Акт від 22.03. 2017 року,з якого вбачається,що він звертався до ТОВ»Кадастр сервіс» з метою відновлення межі,а також придбав сітку для проведення огорожі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Судом встановлено,що відповідачі ОСОБА_2та ОСОБА_3 порушили право ОСОБА_1 на володіння, користування його земельною ділянкою, яка розташована в АДРЕСА_1,а саме: перемістили межові знаки(стовпчики) в глиб земельної ділянки ОСОБА_1,тим самим створили йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Позивач стверджує,що відповідачі самовільно захопили його земельну ділянку в межах до 0,03 га(3 соток), використовують її, порушили межу та спричинили матеріальні збитки.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін,третіх осіб,їхніх представників,допитаних як свідків,показань свідків,письмових доказів,зокрема звуко-і відеозаписів,висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень.

Отже,надання позивачем ОСОБА_1 для огляду фото на ноутбуці суд не вважає належним доказом,оскільки крім наявності огорожі та бур»янів, невідомо на чиїй земельній ділянці, більше нічого встановити не можливо.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України- до початку розгляду справи позивачу надано право змінити розмір та підставу своїх позовних вимог.

З позову слідує,що позивач заявив п»ять вимог,а саме:

1.Зобов»язати відповідача негайно звільнити його земельні ділянки і перестати їх використовувати.

2.Зобов»язати відповідача відновити межові знаки своєї ділянки на суспільній межі визначеним законодавством способом. Не менш ніж за два тижні письмово повідомити йому дату та час відновлення межових знаків для одночасного виклику ним сертифікованих виконавців.

3.Зобов»язати відповідача компенсувати його попередні витрати на відновлення межових знаків у сумі 2600 грн.00 коп.

4.Зобов»язати відповідача компенсувати його витрати на придбання тимчасових огороджень,якими він захищав порушені відповідачем права.

5.Стягнути судовий збір в сумі 640,00грн.

Отже, судом встановлено,що відповідачі на даний час порушили право користування позивачем його земельною ділянкою,що визнали(посіяли моркву), тобто, чинять позивачу перешкоди у користуванні однією із земельних ділянок,однак, позивач не ставить вимогу про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спосіб усунення цих перешкод.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, неточностях, домислах,повинно бути зрозумілим та конкретним,тому вимога позивача: негайно звільнити земельні ділянки,- задоволена бути не може.

Позивач просить зобов»язати відповідачів відновити межові знаки їх земельної ділянки,однак, відповідачі надали суду Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 12.08. 2017 року,з якого слідує,що вимогу позивача відповідачі виконали,тобто, в цій частині спір вирішено,а отже, дана вимога не підлягає задоволенню.

Однак, з норми ст. 106 ЗК України слідує, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж,а також відновлення межових знаків у випадках,коли вони зникли,перемістилися або стали невиразними.

і,оскільки межові знаки земельної ділянки ОСОБА_1 були порушені позивачами та на даний час є не визначеними,тому відповідачі зобов»язані сприяти встановленню твердих межових знаків: не чинити перешкод при їх встановленні,при необхідності надати документацію своєї земельної ділянки.

, Порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок визначений Інструкцією про встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010р. №376 зі змінами та доповненнями (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 16.06.2010р. за №391/17686), який набрав чинності з 01.01.2011р.

Зокрема пунктами 4.1-4.5 цієї Інструкції визначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли перемістились або стали невиразними.

Закріплення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється відповідно до розділу 111 цієї Інструкції.

Виконавцем робіт встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) може бути юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Замовником зазначених робіт може виступати орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Фінансування робіт зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, незаборонених законом.

Згідно п.2.1 Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до ст.186 ЗК України:

-технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натурі (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками:

-технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, у тому числі при поділі чи об»є.данні земельних ділянок (частина перша та друга статті 56 Закону України «Про землеустрій») або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина 3 статті 56 закону України «Про землеустрій») при передачі земельної ділянки у власність (користування) із земель державної та комунальної власності, а також із земель приватної власності у разі зміни її меж або цільового призначення при поділі чи об»єднанні земельних ділянок перед заповненням бланка державного акта на право власності на земельну ділянку або бланка державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно пунктів 2.8,3.16 Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) включає:

а) пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок,стислий опис виконаних робіт;

б) технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

в) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи;

г) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку;

д) матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

е) план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок,усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки;

є) перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути;

ж) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

з) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання , який включається до документації із землеустрою після виконання робіт зі встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

При цьому витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Тобто, діючим законодавством детально встановлений порядок встановлення (відновлення) фактичних меж земельних ділянок.

Оскільки межові знаки на земельній ділянці в АДРЕСА_1,власником якої є ОСОБА_1,- були порушені відповідачами та на даний час є не відновленими, тому відповідачі зобов»язані сприяти встановленню твердих межових знаків на спірній ділянці: не чинити перешкод при їх встановленні,при необхідності надати документацію своєї земельної ділянки, а крім того, відшкодувати позивачу витрати, які він поніс відновлюючи межі 22.10.2016 року,які підтверджено документально - 1200грн.(а.с. 21).

Позивач просить зобов»язати відповідачів компенсувати його витрати на придбання огороджень,однак, які витрати позивач поніс на придбання тимчасових огороджень,позивач не вказав. Позивач надав суду дві квитанції про вартість придбаних ним в березні 2017 року та червні 2017 року сітки: 3029,31грн.та 3029,21 грн.,які суми позивач витратив,щоб придбати вказані сітки, позивач не вказав,а також не обґрунтував необхідність щодо компенсації даних витрат відповідачами,а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд при постановленні судового рішення здійснює розподіл судових витрат.

Вважаю,що судові витрати мають бути задоволені за рахунок відповідачів в рівних долях.

На підставі викладеного, ст.ст. 78,106,158 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст..3,10,11,57,58, 60,88, 209-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сприяти ОСОБА_1 встановленню твердих меж між належними їм суміжними земельними ділянками, що розташовані в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1200(Одну тисячу двісті) гривень за відновлення межових знаків,відповідно до квитанції №14 від 22.10.2016 року,-солідарно.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640,00грн.по 320 грн.- з кожного.

В решті позовних вимог,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку на його оскарження, а в разі подачі апеляції - після прийняття рішення Апеляційним судом Київської області.

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2017 року.

Суддя: Н.А.Тетервак