Справа № 496/3778/14-ц
Провадження № 2/496/827/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Дранікова С.М.

при секретарі - Камочкіної А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Годвуд» про стягнення заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, уточнивши який, просить стягнути з ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Годвуд» в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором № 00368/FO від 08 серпня 2006 року в розмірі 336 655,24 дол. США, заборгованість за пенею в розмірі 4 206 237,08 грн., заборгованість за штрафом в розмірі 334 800,50 грн., а також судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2006 між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00368/FO, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 500 000 дол. США на споживчі цілі зі сплатою 14 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом і терміном погашення по 07 серпня 2011 року, та зі сплатою комісії за оформлення кредитного договору у розмірі 250 грн., комісії за кожний транш в розмірі 0,1% річних від суми наданого траншу. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору, видача коштів за кредитом відбувається на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника, що є невідємними частинами договору. Того ж дня, з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № 00368/FO, між банком і ТОВ «Годвуд» було укладено договір поруки № 02588-СО, відповідно до умов якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем, як солідарний боржник, по зобовязанням ОСОБА_1, що виникають з умов кредитного договору; договір застави № 02587-СО, відповідно до умов якого ТОВ «Годвуд» надав в заставу банку обладнання, що є його власністю, а саме: калібрувально-шліфувальний станок Buldog 1300 RC 2M, прес Sormec LT 100, станок чотирьохбічний СМ 757, шипорізний модуль МХБ-3518 та шипорізний модуль NF-16 RS; договір іпотеки, відповідно до умов якого ТОВ «Годвуд» надав в іпотеку банку нерухоме майно, що є його власністю, а саме будівлі і споруди виробничої бази, що знаходяться за адресою: с. Нова Долина, вул. Південна, 3, Овідіопольського району, Одеської області, загальною вартістю 3 528 480,00 грн. Проте, відповідач ОСОБА_1 протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у звязку з чим перед банком виникла заборгованість за кредитом та відсотками у розмірі 336 655,24 дол. США грн., заборгованість за пенею у розмірі 4 206 237,08 грн. та заборгованістю за штрафом у розмірі 334 800,50 грн., які до теперішнього часу не погашені, що і стало підставою для звернення ПАТ «МАРФІН БАНК» з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник ТОВ «Годвуд» в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що строк виконання основного зобовязання боржником за кредитним договором настав у липні-серпні 2012 року, а банк звернувся до поручителя лише в липні-серпні 2014 року, після того, як порука була припинена.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 08 серпня 2006 між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00368/FO, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 500 000 дол. США на споживчі цілі зі сплатою 14 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом і терміном погашення по 07 серпня 2011 року, та зі сплатою комісії за оформлення кредитного договору у розмірі 250 грн., комісії за кожний транш в розмірі 0,1% річних від суми наданого траншу.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного кредитного договору, видача коштів за кредитом відбувається багаторазово на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника, що є невідємними частинами договору.

В якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором, того ж дня між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та товариством з обмеженою відповідальністю «Годвуд» було укладено договір поруки № 02588-СО.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором по зобовязаннях, що випливають з кредитного договору, солідарно з боржником і в повному обсязі, в т.ч. по погашенню заборгованості за основним боргом за кредитом, по сплаті відсотків та комісії, а також збитків та неустойки, що будуть нараховані за порушення виконання боржником зобовязань за кредитним договором, усім своїм майном та коштами, на які у відповідності із чинним законодавством України може бути звернене стягнення.

В якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором, того ж дня між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та товариством з обмеженою відповідальністю «Годвуд» було укладено договір застави № 02587-СО.

П. 1.6. договору застави встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором заставодавець передав в заставу наступне обладнання: калібрувально-шліфувальний станок Buldog 1300 RC 2M, прес Sormec LT 100, станок чотирьохбічний СМ 757, шипорізний модуль МХБ-3518 та шипорізний модуль NF-16 RS.

Крім того, в якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором, того ж дня між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та товариством з обмеженою відповідальністю «Годвуд» було укладено договір іпотеки серії ВЕА № 862416, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольсього районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 4903.

Згідно п. 1.6. договору іпотеки, в забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме: будівлі і споруди виробничої бази, що знаходиться за адресою с. Нова Долина, вулиці Південна, будинок 3, Овідіопольського району, Одеської області.

05.06.2009 року, 12.10.2010 року, 22.09.2011 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди № 2-4 до кредитного договору № 00368/FO від 08.08.2006 року, згідно з якими банк зобовязався надати ОСОБА_1 кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 500 000 дол. США, зі сплатою 14% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом і терміном погашення по 07 серпня 2014 року, внесені відповідні зміни до графіку погашення кредиту та розрахунку сукупної вартості кредиту.

У звязку з укладенням додаткових угод № 2-4 до кредитного договору, 05.06.2009 року, 12.12.2010 року, 22.09.2011 року були укладені відповідні додаткові угоди № 1-3 до договору поруки № 02588-СО від 08.08.2006 року, договори № 1-3 про внесення відповідних змін до договору застави № 02587-СО від 08.08.2006 року, договори № 1-3 про внесення відповідних змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_2 08.08.2006 року за реєстровим № 4903.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 1.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. даного договору, банк нараховує, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування на рахунок, зазначений у п. 1.2. цього договору. За кожний випадок порушення позичальником на строк більше ніж 60 календарних днів зобовязань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісії, встановлених в п. 1.1. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний сплатити на першу вимогу банку, штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу, на рахунок, зазначений у п. 1.2. даного договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», рішенням Загальних зборів акціонерів (протокол № 36 від 08.07.2010 р.), назву та тип відкритого акціонерного товариства «МОРСЬКИЙ ОСОБА_3», змінено на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МАРФІН БАНК».

Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_1, всупереч умов кредитного договору, не здійснює, платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості по кредитному договору № 00368/FO від 08.08.2006 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі повертав кредитні кошти та сплачував передбачені зазначеним вище кредитним договором платежі, що призвело до виникнення перед банком заборгованості, яка станом на 18.06.2014 року, складає 336 655,24 дол. США з яких: 267 641,52 дол. США заборгованість за кредитом, 69 013,72 дол. США заборгованість за відсотками, а також заборгованості за пенею в розмірі 4 206 237,08 грн. та заборгованості за штрафом 334 800,50 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом.

При цьому, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

П. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями.

Як розяснено в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2015 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Отже, позивач має право вимагати від відповідача ОСОБА_1 виконання умов кредитного договору, зокрема повернення кредиту та сплати відсотків на умовах договору.

Крім того, позивач має право вимагати від відповідачів як від сторони, що прострочила зобовязання, сплати неустойки (пені, штрафу), передбаченої договором. Умови договору в даній частині не суперечать закону, що передбачає неустойку, як засіб забезпечення зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, позивач звертався до відповідачів з вимогами про виконання зобовязань по кредитному договору в добровільному порядку, але останні свої зобовязання відповідно до кредитного договору не виконують.

П. 2.3.3. кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником зобовязань, передбачених умовами даного договору, банк має право змінити умови договору вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісій та відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором.

В порушення вказаних вимог боржники не виконали умови кредитного договору, гроші не повернули, тобто не належним чином виконали зобовязання.

Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору поруки №02588-СО, поручитель відповідає перед кредитором по зобов'язаннях, що випливають з кредитного договору, солідарно з боржником і в повному обсязі, в т.ч. по погашенню заборгованості за основним боргом за кредитом, по сплаті відсотків та комісії, а також збитків та неустойки, що будуть нараховані за порушення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, усім своїм майном та коштами, на які у відповідності із чинним законодавством України може бути звернене стягнення.

Згідно ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В даному випадку договором поруки строк, після якого закінчується порука сторонами не встановлено. Отже, відповідно до норми ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука ТОВ «ГОДВУД» діяла протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання боржником

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_4 ще у 2012 році було допущено черговий термін сплати кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість і ПАТ «МАРФІН БАНК» вимагав від боржника та поручителів її погашення.

Згідно рішення що розглядалося у господарському суді Одеської області № 916/4949/14 за позовною заявою ПАТ «ВО «ОБЛПАЛИВО», яке було відповідачем по дійсній справі та являється поручителем як і ТОВ «ГОДВУД» по кредитному договору.

У матеріалах справи міститься рішення господарського суду Одеської області від 18 лютого 2016 року по справі № 916/4949/14, яке було залишено в силі Одеським апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України.

Вказаними судовими рішеннями визнано припиненим договір поруки укладений між ПАТ «МАРФІН БАНК» та ПАТ «ВО «ОБЛПАЛИВО» на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України та встановлено той факт, що при підписанні Кредитного договору №00368/F0 від 08.08.2006 року сторони погодили можливість зміну терміну виконання своїх зобов'язань боржником в повному обсязі у разі: по- перше, настання події несплати боржником частини Кредиту та відсотків щонайменше на один календарний місяць; по-друге, отримання повідомлення боржником про таку несплату. При цьому, боржник на протязі 30 днів від дня отримання такої вимоги може поновити передбачені договором терміни повного розрахунку у разі усунення порушення вимог Кредитного договору зі свого боку.

Дослідив в судовому засіданні оригінал листа ПАТ «МАРФІН БАНК» № 2594/01 від 27.06.2012 року, направленого на адресу боржника та його поручителів і доходить до висновку, що факт відправлення цього листа банком та отримання його боржником змінив термін виконання усіх своїх зобов'язань боржником за договором, оскільки сторони договору передбачили такий випадок в абз.17 п. 2.3.3. Кредитного договору.

Крім цього, згідно листа позивача вих. №5179/01 від 17 грудня 2013 року, направленого на адресу відповідачів, позивачем завлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, що також змінює термін виконання зобовязання.

Крім цього, позивачем надано до суду інформацію по кредиту, за якою останній платіж в погашення заборгованості відповідачем зроблений 01.07.2013 року. Оскільки за умовами договору відповідач повинен був сплачувати заборгованість щомісячно, з моменту пропуску строку наступного погашення відповідної частини заборгованості набув право вимагати дострокового повернення частини позики

Таким чином, судом встановлено, що оскільки поруку припинено у звязку не предявленням вимоги до поручителя, позов підлягає задоволенню лише в частині вимог позивача до ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.212, 251, 252, 261, 559, 611, 623, 651, 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного Акціонерного Товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Годвуд» про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором .№00368/FO від 8 серпня 2006 року на загальну суму 336655,24 доларів США та 4541037,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Марфін Банк» судові витрати в сумі 3654 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства «Марфін Банк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення або отримання копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_5