Справа № 369/5693/17
Провадження № 2/369/2788/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22.08.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

за участі секретаря Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 17 грудня 2015 року о 19-00 год. сталось ДТП. Винним у даній пригоді було визнано ОСОБА_2 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована. У встановленому законом порядку він звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування та отримав страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. Разом з тим, вартість відновлювального ремонту становить 132 628,29 грн. Також через неправомірні дії відповідача він поніс додаткові матеріальні витрати по сплаті послуг за перевезення автобуса на штраф майданчик в розмірі 1054 грн, оплати штраф майданчику 1400 грн., складення звіту в розмірі 2000 грн..

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 87 082,29 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 17 грудня 2015 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «HONDA», державний номерний знак НОМЕР_1, на автомобільній дорозі Київ-Крюківщина, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів та тілесних ушкоджень пасажирів автомобілю «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2. Крім того, 17 грудня 2015 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_2, на автомобільній дорозі Київ-Крюківщина, керував автомобілем «HONDA», державний номерний знак НОМЕР_1, та скоїв ДТП з матеріальними збитками та тілесними ушкодженнями пасажирів автомобіля «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2. Після скоєння ДТП самовільно залишив місце пригоди. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1; 2.10; 12.1 ПДР України.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_1.

Ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого .

Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У ст. 9.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пояснень позивача, що містяться в матеріалах справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП не була застрахована, тому МТСБУ виплатило ОСОБА_1 50 000 грн. на відшкодування матеріальних збитків.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, проведеного ТОВ «Незалежна експертна оцінка» на замовлення ОСОБА_1, вартість відновлювального ремонту автомобіля «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 121 465,15 грн. За проведене дослідження ОСОБА_1 було сплачено 2000 грн., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру №4622-ц від 16 лютого 2016 року.

Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2, був відремонтований позивачем, що підтверджено рахунком-фактурою №3 від 15 січня 2016 року, актом здачі-приймання виконаних робіт №3 від 26 лютого 2016 року. Вартість відновлювального ремонту становить 132 628,29 грн.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 132 628,29 грн., МТСБУ було сплачено 50000 грн., тому до стягнення з відповідача ОСОБА_2 підлягає сума в розмірі 82 628,29грн..

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 поніс витрати, повязані з даним ДТП, а саме витрати по оплаті послуг перевезення автобуса «РУТА», державний номерний знак НОМЕР_2, до штраф майданчику в розмірі 1054,00 грн., оплаті витрат за штраф майданчик в розмірі 1400 грн., оплата витрат за проведення дослідження в розмірі 2000 грн., що підтверджено відповідними квитанціями. Тому дані витрати також підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір, тому з відповідача суд також стягує сплачений позивачем судовий збір в розмірі 870.83 грн..

Керуючись Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Законом України „Про страхування, ст.ст. 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на відшкодування матеріальних збитків 87 953,12 грн. (вісімдесят сім тисяч девятсот пятдесят три грн. 12 коп.), яка складається з витрати по оплаті послуг перевезення автобуса до штраф майданчику в розмірі 1054,00 грн., оплаті витрат за штраф майданчик в розмірі 1400 грн., оплата витрат за проведення дослідження в розмірі 2000 грн., оплаті судового збору в розмірі 870,83 грн.

Заява про перегляд заочного рішення відповідачем подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С.Пінкевич

.