Справа № 128/4312/16-ц Провадження № 22-ц/772/2054/2017Головуючий в суді першої інстанції Саєнко О. Б.
Категорія 34Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Ковальчука О.В., Сопруна В.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 червня 2017 року, -

В с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. 01.11.2016 року брат його дружини - відповідач ОСОБА_3 розбив чотири металопластикові вікна у вище вказаному будинку, де він проживає з дружиною ОСОБА_4 та неповнолітнім сином- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

У зв'язку з цим, 01.11.2016 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 та замовив виконання робіт із придбання та встановлення металопластикових вікон на загальну суму 10680 грн.

За вказаним фактом, того ж дня, його дружина звернулась до Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення ОСОБА_3 правопорушення стосовно їхньої сім'ї. За результатами розгляду її заяви, 17.11.2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 68 гривень.

Вважає, що діями відповідача ОСОБА_3 йому заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 10680 гривень 00 коп., яку він і просив суд стягнути на його користь з відповідача.

Крім того, позивачу було заподіяно і моральну шкоду тому, що під час того, як ОСОБА_3 розбивав вікна, в даному будинку перебували неповнолітні діти позивача, які перелякались та пережили стан надзвичайного емоційного перенапруження від зазначених подій. Позивач також злякався за життя та здоров'я, психологічний стан дітей, а також перенервував через пошкодження його помешкання. У зв'язку із викладеним, моральну шкоду він оцінив у 3000 гривень, які просив суд стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.06.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за його недоведеністю.

ОСОБА_2, не погодившись з вказаним рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку, як необ'єктивне та необґрунтоване. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги були дотримані у повному обсязі.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що позивачу ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.07.2005 року, належить на праві особистої власності будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 01.11.2016 року, Вінницьким районним відділенням поліції Вінницького відділу Головного управління національної поліції у Вінницькій області відносно її брата ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (а/с67).

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.11.2016 року ОСОБА_3, було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП за те, що 01.11.2016 року близько 08:30 год. в АДРЕСА_2, він розбив металопластикове вікно своєї сестри ОСОБА_4, чим вчинив дрібне хуліганство, порушив громадський порядок та спокій громадян. Також даною постановою ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення (а.с. 47).

На а/с 48 міститься Постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 03.03.2017 року, якою виправлено описку у Постанові того ж суду від 17.11.2016 року та вказано, що ОСОБА_3 01.11.2016 року в АДРЕСА_1 розбив 4 металопластикових вікна.

З ксерокопії накладної № 1/12/16 від 01.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 01.11.2016 року звернувся до ФОП ОСОБА_5 та замовив металопластикові вікна в кількості 4 (чотири) шт. на загальну суму 10680 грн. (а/с 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року роз'яснено судам, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом першої інстанції було вірно враховано те, що ні позивачем, ні його представником не було надано доказів того, чи було пошкоджено вікно як комплектуючі вироби в цілому, чи були пошкоджені лише їх складові частини (віконні рами, скло, тощо); не надано доказів щодо вартості пошкодження майна з урахуванням його фізичного зносу станом на момент його пошкодження, що унеможливило суд встановити реальну суму збитку, завданого позивачу та способу відшкодування завданої шкоди.

Накладна № 1/12/16 від 01.11.2016 року про те, що ОСОБА_2 01.11.2016 року звернувся до ФОП ОСОБА_5 та замовив металопластикові вікна в кількості 4 (чотири) шт. на загальну суму 10680 грн., не є бухгалтерським документом, який би засвідчував, що саме така сума була сплачена позивачем за відновлені вікна.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що ОСОБА_3 своїми діями пошкодив безпосередньо будинок позивача, оскільки розбиті вікна були комплектуючою складовою будинку. Однак, такі посилання апелянта не беруться до уваги, оскільки нічим не підтверджуються.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то судом першої інстанції також вірно зазначено, що, оскільки, позивачем не доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди, тому в цій частині позову також слід відмовити у задоволенні.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують тому, в силу ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук