04 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» про стягнення грошових коштів,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» (далі - ТОВ «КУА «Валприм») про стягнення грошових коштів.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 01 серпня 2011 року між ОСОБА_4 та ТОВ «КУА «Валприм» укладено договір купівлі-продажу облігацій № Б-87/11-14, згідно якого ОСОБА_4 придбано лот облігацій на квартиру АДРЕСА_1 за ціною 458 400 грн.
При виборі і купівлі вказаної квартири одним із головних факторів стала інформація про те, що в Житловому комплексі «Комфорт Таун», де розташована вказана квартира, буде споруджуватися великий спортивний комплекс. Вказана інформація широко розповсюджувалась, зокрема, шляхом подачі в рекламних проспектах і на сайті житлового комплексу.
В подальшому, 03 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ «КУА «Валприм» укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 545 502 грн 37 коп.
ОСОБА_4 вказувала, що після укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири, для неї стало великим здивуванням та прикрістю, що територія, на якій планувалося зведення спортивного комплексу забудовується житловими будниками.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила зменшити ціну на квартиру АДРЕСА_1 та стягнути з ТОВ «КУА «Валприм» 87 192 грн 37 коп.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 червня

2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 серпня 2011 року між продавцем ТОВ «КУА «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Комфорт Таун», від імені і за рахунок якого на підставі замовлення № Б-12/11-1/327 від 01 серпня 2011 року та договору доручення на брокерське обслуговування № Б-12/11-1 від 24 березня 2011 діє ТОВ «Інформаційно-депозитарний центр «Глобал» (повірений продавця), з однієї сторони, та покупцем ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу облігацій № Б-87/11-14.

Відповідно до умов договору продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець на умовах цього договору зобов'язався прийняти та оплатити лот облігацій, що є підставою для набуття майнових прав на об'єкт нерухомості відповідно до умов і строків, передбачених інформацією про випуск облігацій емітента - квартиру АДРЕСА_1, загальна проектна площа 40 кв. м.

03 серпня 2012 року між продавцем ТОВ «КУА «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Комфорт Таун», від імені і за рахунок якого на підставі замовлення № Б-12/11-1/327 від 01 серпня 2011 року та договору доручення на брокерське обслуговування № Б-12/11-1 від

24 березня 2011 діє ТОВ «Інформаційно-депозитарний центр «Глобал» (повірений продавця), з однієї сторони, та покупцем ОСОБА_4 укладено договір про припинення дії договору купівлі-продажу облігацій

№ Б-87/11-14.

Одночасно з укладенням договору від 03 серпня 2012 року сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу квартири.

03 листопада 2014 року між ТОВ «КУА «Валприм» як продавцем, що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Комфорт Таун», та ОСОБА_4, від імені якої діяв ОСОБА_5, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири.

За умовами договору продавець зобов'язався передати у власність покупця квартиру АДРЕСА_1, загальна площа 39,9 кв. м., житлова площа 16 кв. м., а покупець зобов'язався прийняти цю квартиру та сплатити за нею ціну, обумовлену даним договором.

Пунктом 1.2. договору визначено, що відчужувана квартира належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого 26 грудня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 липня 2013 року.

Згідно з п. 2.3. договору купівлі-продажу квартири визначено, що на момент підписання договору покупець сплатив купівельну ціну квартири, що становить 545 592 грн 37 коп. відповідно до попереднього договору.

Між сторонами склалися договірні відносини з купівлі-продажу нерухомого майна.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 708 ЦК України визначено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни.

Судами встановлено, що фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 4 170 кв. м, а також спортивні майданчики запроектовано та фактично побудовано на території Житлового комплексу«Комфорт Таун». Наявність спортивного комплексу підтверджується Сертифікатом серії

НОМЕР_2 від 13 лютого 2012 року, згідно з якимінспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, засвідчила відповідність закінченого будівництвом об'єкта.

Згідно з ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про зменшення ціни на квартиру АДРЕСА_1 у

м. Києві та стягнення з відповідача на її користь 87 192 грн 37 коп. у відшкодування зменшення купівельної ціни квартири в зв'язку з веденням відповідачем її в оману внаслідок розповсюдження недостовірної реклами.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» про стягнення грошових коштів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова