БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1091/17
Провадження № 2-о/497/60/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

при секретарі судового засідання Бекметовій Х.В.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Болград цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1, третя особа Болградський районний сектор головного управління міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту народження на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 26.07.2017р. звернувся до суду з вищевказаною заявою, якою просив суд встановити факт народження на території України його діда ОСОБА_5, 16.09.1920р. народження, а саме у м.Болград Одеської області, посилаючись на обґрунтування свого звернення до суду на те, що актового запису про народження та смерть діда не збереглося, хоча він дійсно народився, виріс, та тривалий час проживав і працював у м.Болград Одеської області, але потім переїхав до ОСОБА_6, у с.Тараклія, де і помер. Згідно довідки Служби громадянського стану Тараклійського району, на території ОСОБА_6 відомості про народження його, заявника, діда, також відсутні.

В обґрунтування своєї вимоги заявник посилається на єдиний письмовий доказ на реєстрацію хрещення свого діда у Спасо-Преображенському соборі м.Болград та на усні пояснення двох свідків.

Заявник у судовому засіданні вимоги своєї заяви підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, пояснивши, що він є громадянином ОСОБА_6, переїхав проживати до України, проживає наразі у с.Залізничне Болградського району Одеської області, бажає легалізувати своє перебування оформити громадянство України, щоб не перетинати кордон декілька разів на рік, як того вимагає тимчасове перебування в Україні іноземців, - оскільки має роботу в Україні, тут проживає його сестра з родиною, він має намір продовжити проживати в Україні, але навіть вид на проживання оформити не може з-за того, не може підтвердити місце народження свого діда, який народився в м.Болград.

Крім того, заявник повідомив суд, що його дід працював трактористом, його часто направляли у відрядження до території нинішньої ОСОБА_6 (що раніше була з Україною єдиною територією СРСР), де оженився і прожив основну частину свого життя у с.Тараклія. В діда було пять дочок, однією з яких є його, заявника, мати ОСОБА_3, а іншою ОСОБА_7. Від бабусі дружини діда, та від матері й інших родичів він, заявник, знав, що дід дійсно народився в м.Болград Одеської області, куди він та його родина наразі має намір переїхати на постійне проживання.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мати й сестра заявника, - підтвердили суду відомості, надані заявником. Свідок ОСОБА_3 пояснила, що її син заявник має роботу на території України, має намір тут проживати, орендує хату у с.Залізничне Болградського району за догляд, тобто, його попросили проживати в хаті і доглядати за нею. Вона, свідок, їздить то до ОСОБА_6 де проживає її чоловік батько заявника, то до Залізничного до сина, оскільки веде господарство в обох будинках: прибирає, готує їжу. син має намір одружитись і проживати в Україні, вони бажають усією родиною повернутися постійно проживати до Болграду.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є рідною сестрою заявника, проживає тривалий час в м.Болград, має посвідку на постійне проживання в Україні, одружена з громадянином України, має дитину, заради якої й переїхала до м.Болград з с.Тараклія, - оскільки тут краща школа. Вона з дитинства памятає, як родина по матері бабуся й тітки збиралися на родинні свята, розмовляли українською, згадували діда, і вона, свідок, від бабусі, матері та її сестер своїх тіток знала точно, що дід народився в м.Болград, проживав зі своєю родиною на вул.Побєда в м.Болград до переїзду у с.Тараклія, р.ОСОБА_6. Вона, свідок, свого часу, поки не була одружена з громадянином України, будучи студенткою і навчаючись на території України, також мала намір оформити громадянство України чи посвідчення на постійне проживання, але мати й бабуся їй говорили, що документи про народження і проживання, роботу діда в Україні не збереглися.

Зацікавлена особа представник Болградського районного сектору головного управління міграційної служби України в Одеській області не заперечував проти доводів заявника та проти задоволення вимог заяви судом в повному обсязі.

Вислухавши у судовому засіданні заявника, свідків, представника третьої особи, розглянувши надані заявником документи та матеріали, звіривши копії документів з оригіналами в ході судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню за наступних підстав.

Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 271-275 ЦПК України. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду порядком окремого провадження за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні (наприклад, встановлення факту перебування на утриманні для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника має юридичне значення для непрацездатного члена сім'ї померлого незалежно від часу перебування на його утриманні, а для вітчима і мачухи таке право настане за умови, якщо вони виховували або утримували померлого пасинка чи падчерку протягом не менше п'яти років (статті 37 і 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); 4) встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов'язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах (ч. З ст. 255 ЦПК України); 6) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки.

Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах громадянського стану тощо). Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню в судовому порядку, наводиться в ст.256 ЦПК України і не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, які мають юридичне значення, зокрема визнання батьківства, реєстрацію батьківства, прийняття спадщини, володіння будинком на праві власності тощо.

Відповідно до ст.256ч.п.7 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення такого юридичного факту, як факт народження особи в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а ч.2 цієї ж статті встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичний факт встановлюється у судовому порядку, якщо його підтвердження необхідно заявнику, наприклад, для одержання в нотаріальних органах свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в разі втрати годувальника, тощо. В даному випадку заявнику потрібно оформити право на легальне проживання на території України. Неправомірною є відмова суду в розгляді заяви про встановлення факту з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Разом з тим порядком окремого провадження не може бути встановлений, наприклад, факт родинних відносин, якщо заявнику він необхідний для підтвердження в подальшому права на жилу площу або на обмін останньої, оскільки у разі відмови щодо визнання права на жилу площу чи на її обмін заінтересована особа може звернутися до суду з відповідним позовом.

У даному судовому засіданні дослідженням наданих доказів, встановлено, що дідом заявника є ОСОБА_5, оскільки це підтверджується свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1, де матірю значиться ОСОБА_3 (а.с.7), яка змінила прізвище 21.11.1971року після одруження (свідоцтво про реєстрацію шлюбу а.с.8), батьком у свідоцтві про народження її сестри ОСОБА_8, яка наразі проживає у ОСОБА_6 і за станом здоровя не прибула у судове засідання, - значиться ОСОБА_5, українець, матірю ОСОБА_5 Єфросінія Невідєєвна українка (а.с.16). Цей факт також підтверджується самим заявником та свідками.

Відповідно до довідки настоятеля Спасо-Преображенського собору м.Болград, в записах церковної книги реєстрацій хрещень є запис про хрещення 26.10.1920 року ОСОБА_5, 16.09.1920р. народження; цей факт підтверджений свідоцтвом про хрещення, виданим повторно 23.07.2015 року.

Згідно довідки Державного Архіву Одеської області від 28.09.2015 року, в метричних книгах про народження Св.-Вознесенського собору і Св.-Константино-Єленівської церкви м.Рені 2-го округу Ізмаїльського уєзду (нині м.Рені Одеської області), за 1920-1921р.р. відсутній запис про народження ОСОБА_5.

Згідно повідомлення Служби громадянського стану с.Кайраклія Тараклійського району від 29.12.2015р., на території ОСОБА_6 відомості про народження діда заявника, - ОСОБА_5, - також відсутні.

Роль судового розгляду встановлення юридичних фактів випливає з їх значення для розвитку правових відносин та необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів громадян та організацій.

Оскільки заявник звернувся до суду з заявою для захисту свого права мати підтвердження місця проживання свого рідного діда для одержання дозволу легального перебування на території України прийняття громадянства України чи оформлення посвідки на постійне проживання в Україні, і це питання шляхом встановлення записів в актах громадянського стану про народження його діда вирішити неможливо з-за смерті діда та відсутності певних документів і архівних записів за той період, коли дід народився, з матеріалів справи не вбачається, що встановлення факту за даною заявою пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, тому суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у судовому порядку за допомогою свідчень свідків та інших доказів, які представлені суду, - з метою захисту цивільного права заявника щодо визнання факту народження його рідного діда на території України, оскільки архівних записів про цей факт не збереглося.

Відповідно до вимог ст.ст.10,11,60,64,131 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з наданих доказів не вбачається, що задоволенням вимог заяви будуть порушені права інших осіб, та, з врахуванням того, що доводи заяви є обґрунтованими, що підкріплені належними доказами, заява, відповідно з вимогами ЦК України, ЦПК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.269-276 ЦК України, ст.ст.1-10, 60, 131, 212-215, 234, 235, 256, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, третя особа Болградський районний сектор головного управління міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту народження на території України, задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт народження ОСОБА_5, 16 вересня 1920 року на території України.

Визнати, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дід заявника ОСОБА_1, народився на території України, а саме, в місті Болград Одеської області.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.В.Кравцова