№ 201/9347/17
провадження 2/201/2466/2017
УХВАЛА

22 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 національний університету залізничного транспорту ім. акад. ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, стягнення заробітної плати, визнання правочину нікчемним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 липня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 національний університету залізничного транспорту ім. акад. ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, стягнення заробітної плати, визнання правочину нікчемним.

Однак вказана позовна заява не відповідала вимогам п. п. 3, 5, 6 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України, тому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2017 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано у встановлений строк усунути недоліки з додержанням вимог п. п. 3, 5, 6 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Зазначені вимоги процесуального закону були виконані та постановлено ухвалу, в якій зазначено підстави залишення заяви без руху та про, що повідомлено позивача та надано йому строк для усунення недоліків.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

19 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою та клопотанням, що містить прохання про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. в обґрунтування якого він посилається на те, що він не можуть брати участі в розгляді цієї справи.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Раніше винесені рішення та ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді Антонюка О.А. мали місце при вирішенні конкретних цивільних справ (і цієї справи) в відповідності до норм ЦПК України.

Також судом було встановлено, що вище вказана справа надійшла до суду вперше та раніше цим суддею чи іншими суддями цього суду не розглядалася та на розгляді не перебувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Можливі посилання заявника на ст. 20 ЦПК України нічим не підтверджені і не обґрунтовані, скасування чи зміна рішень суду в інших цивільних справах (навіть якщо там приймала участь якась із сторін), не задоволення клопотання сторони позивачів (витребування доказів) та інш. не є підставою, передбаченою законом для відводу, оскільки відсутні обставини, передбачені п. 4 ст. 20 ЦПК України. Образливі припущення про останнє (начебто свідомість порушень закону, ігнорування приписів інших судів) з боку заявника можуть свідчити про його самого упередженість і не свідоме ставлення до передбачених законом повноважень, оскільки належного документального підтвердження вказаного суду не надано. Також відсутні обставини відводу, передбачені ст. 21 ЦПК України.

Вказану справу у встановленому законом порядку було розподілено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду судді Антонюку О.А.

Зазначена справа стосовно якої було заявлено відвід судді Антонюку О.А., підлягає розгляду згідно вказаного розподілу саме цим суддею.

Таким чином, заявлення відводу судді з такими вищезазначеними підставами може свідчити виключно як спосіб впливу на суд, а отже вказані заявником обставини не можуть бути підставами для відводу судді.

Можливі доводи заявника також не можуть бути прийняті до уваги ще і тому, що його міркування про необєктивність та упередженість судді є по суті необґрунтованими і випливають лише з особистих субєктивних оцінок заявника відводу, що є особою зацікавленої у вирішенні справи, і не може безпристрасно оцінити хід підготовки та судового розгляду і повязані з ними обставини.

Дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, обєктивних даних про сумніви в обєктивності та неупередженості судді не надано, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. ст. 20 і 21 ЦПК України) для задоволення відводу немає.

Таким чином, заява не грунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення відводу судді немає, тому суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20 24, 168, 208-210, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 національний університету залізничного транспорту ім. акад. ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, стягнення заробітної плати, визнання правочину нікчемним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя