Єдиний унікальний номер 227/2990/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1304/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року. м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого судді Жданової В.С.

суддів : Курило В.П.,Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Екопрод», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним і за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Екопрод» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору емфітевзису,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2017 року ОСОБА_1С відмовлено в задоволені позовних вимог до ПрАТ «Екопрод», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним.

Зустрічний позов ПрАТ «Екопрод» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання недійсним договору емфітевзису залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі на вказане рішення ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині відмови визнати договір оренди земельної ділянки від 25.05.2012 року недійсним просить скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в порушення ст.126 Земельного кодексу України спірний договір оренди не пройшов державну реєстрацію, тому у орендатора - відповідача ПАТ «Екопрод» не виникло право на користування земельною ділянкою. Укладений договір оренди між ОСОБА_2 та ПАТ «Екопрод» вважає недійсним через недодержання в момент вчинення вимог закону щодо його державної реєстрації.

ОСОБА_1 та представник ПрАТ «Екопрод» у судове засідання не зявились, надали апеляційному суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Третя особа ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просить розірвати договір оренди, укладений між ним та ПрАТ «Екопрод» в травні 2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Добропільської райдержадміністрації від 05 березня 2009 року № 96 є власником земельної ділянки площею 6,7184 га, яка розташована на території Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку зареєстрованим в Відділі Держкомзему Добропільському районі Донецької області за № 1АА17701951, виданим 25.11.2009 року (а.с.9). 25.05.2012 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Екопрод» в особі генерального директора ОСОБА_3 укладено договір оренди землі (а.с. 49-50). Згідно умов договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сіль господарського виробництва, яка знаходиться на території Світлівської сільської ради загальною площею 6,7184 га строком на 10 років. Зазначений договір зареєстровано у Відділі Держкомзему у Добропільському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.06.2012 року за № 552 (а.с. 50 зворот). Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 11.06.2012 року ОСОБА_4 здав, а ПрАТ «Екопрод» прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 6,7184 га, яка розташована на території Світлівської селищної ради і знаходиться в належному стані (а.с. 51).

11 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про емфітевзис, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 на термін 70 років право емфітевзису на спірну земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0911, розміром 6,7184 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі № 284.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову про визнання договору оренди недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами договору оренди ОСОБА_2 та ПАТ «Екопрод» від 25.05.2012 р. досягнута домовленість з усіх істотних умов договору оренди та 11.06.2012 р. здійснена його державна реєстрація відповідно до законодавства, яке діяло на час укладання договору оренди у Відділі Держкомзему Добропільського району. Відповідач ПАТ «Екопрод» тривалий час користується земельною ділянкою, переданою йому в оренду, виконує умови договору, виплачує власнику ОСОБА_2 орендну плату, яку останній отримував всі роки. Вимоги ОСОБА_2 щодо розірвання договору оренди відхилені. Передбачених законом підстав для визнання договору оренди земельної ділянки від 25.05.2012 року не встановлено.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

З урахуванням цієї норми правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разу порушення, невизнання , оспорювання саме її прав чи інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

Відповідно до статей 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вбачається, що позивач оспорює дійсність договору оренди землі від 25.05.2012 року, який укладений між ОСОБА_2 та ПрАТ «Екорпрод» з підстав недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою, шостою ст. 203 ЦПК України а саме: укладений договір оренди не був зареєстрованим, тому чинності не набув.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що такі доводи позивача є неспроможними, оскільки не ґрунтуються на нормах матеріального закону та суперечать фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

З наданого оскаржуваного договору оренди від 25.05.2012 р. вбачається, що він містить підписи сторін та відповідно до діючого на той час законодавства був зареєстрований у Відділі Держкомзему Добропільського району, у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.06.2012 року за № 1552, на договорі міститься печатка відділу Держкомзему та підпис реєстратора.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 кадастровий реєстратор підтвердив дійсність свого підпису та підтвердив те, що оригінал укладеного договору міститься у Управлінні держгеокадастру в Донецькій області, відомості щодо реєстрації внесені в Поземельну книгу, яка на даний час існує у електронному вигляді.

Факт укладання договору оренди та його виконання визнавав і сам орендодавець ОСОБА_2В, який 18.05.2016 року звернувся до ПрАТ «Екопрод» з заявою про розірвання договору оренди землі від 25.05.2012 року по закінченню року, у звязку з тим, що земельна ділянка передана ним іншому користувачу на підставі договору емфітевзису від 11.04.2016 року ОСОБА_1 (а.с. 13). В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 також підтвердив факт укладання договору оренди належної йому земельної ділянки, отримання орендної плати, але наполягає на розірванні укладеного договору з ПрАТ «Екопрод», оскільки передав земельну ділянку в користування іншій особі.

Доводи позивача про недійсність оспорюваного договору оренди через відсутність державної реєстрації суперечать фактичним обставинам справи, оскільки така реєстрація здійснена відповідно до законодавства, яке діяло на час укладання договору оренди.

Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 11 лютого 2010 року N 1878-VI визначено, що він регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Законом України « Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" у розділі «II. Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

На оспорюваному договорі про оренду міститься відмітка про реєстрацію договору у Відділі Держкомзему у Добропільському районі органу державної реєстрації за місцем розташування земельної ділянки, у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.06.2012 року за 1552, на договорі міститься печатка відділу Держкомзему та підпис реєстратора.

Та обставина, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про наявність договору оренди не є підставою для визнання договору оренди недійсним, оскільки відповідно до ст.. 26 Закону України «Про землеустрій» подання документації із відділу землеустрою до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів для внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється розробником документації, яким був Добропільський відділ Асоціацій землевпорядних організацій Донецької області. Такими чином, наступне перенесення відомостей про наявність реєстрації договору оренди у Відділі Держкомзему до Державного земельного кадастру не залежало від волі сторін і не було їх обовязком.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що договір оренди земельної ділянки від 25.05.2012 р. між ОСОБА_2 та ПрАТ «Екопрод» укладено сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, достовірність підпису ОСОБА_2 на укладеному договорі підтверджена висновком № 384 від 12.05.2017 року Донецького НДІСЕ. Акт прийому-передачі земельної ділянки від 11.06.2012 р. також підписаний особисто ОСОБА_2 що також підтверджено вищевказаним висновком № 384 від року Донецького НДІСЕ.

Суд першої інстанції дав вірну правову оцінку наданим доказам. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, Апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2017 року відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ..

Головуючий: Судді: