Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до декана факультету політології та права Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпорядження в окремій частині, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_4 - ОСОБА_8, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до декана факультету політології та права Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова ОСОБА_7, у якому просили суд визнати протиправним та скасувати п.п. 5 та 17 розпорядження декана факультету політології та права Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова від 11 березня 2016 року за № 46 щодо оголошення догани студентам ОСОБА_4, ОСОБА_5 у зв'язку з порушенням трудової і навчальної дисципліни при навчанні на факультеті політології та права.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 обґрунтували тим, що вони є студентами факультету політології та права Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова. Розпорядженням декана факультету політології та права Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова від 11 березня 2016 року за № 46 до них застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за регулярний пропуск занять (т. 1, а. с. 147, 9).

Позивачі вважають оспорюване розпорядження незаконним у зв'язку з тим, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на студенів Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова віднесено Статутом Університету до компетенції ректора, а не декана факультету. Крім того, вказане вище розпорядження не містить посилок на норми чинного законодавства на підставі яких діяв декан факультету, позивачів притягнуто до дисциплінарної відповідальності без попереднього погодження з органом студентського самоврядування, за відсутності в їх діях складу дисциплінарного правопорушення та недоведеності їх вини у вчиненні таких правопорушень. Більш того, чинне законодавство не передбачає такого складу дисциплінарного правопорушення, як порушення трудової і навчальної дисципліни, а тому застосування дисциплінарного стягнення відповідача до позивачів є безпідставним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог останнього у повному обсязі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, питання законності та обґрунтованості вказаних вище судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині правових висновків про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 не є предметом касаційного розгляду в даному випадку.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню у зв'язку з наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого обґрунтовано погодився і апеляційний суд, виходив з доведеності того, що позивачі всупереч положенням Статуту Університету (п. 5.11. Статуту, ст. 63 Закону України «Про вищу освіту») неодноразово були відсутніми на заняттях без вчасного інформування керівництва Університету, факультету щодо неможливості з поважних причин відвідувати заняття.

Судами встановлено, що декан факультету політології та права Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова ОСОБА_7 правомірно та в межах наданих йому повноважень, що вбачається з розпорядження ректора Університету від 20 січня 2016 року № 2 (т. 1, а. с. 103), п. 3.33. Положення про навчально-науковий інститут (факультет) Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова, затвердженого на засіданні Вченої ради Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова, протокол № 5 від 25 грудня 2014 року (т. 1, а. с. 15-27), своїм розпорядженням № 46 від 11 березня 2016 року оголосив догану позивачам у зв'язку з порушенням трудової і навчальної дисципліни на факультеті політології та права.

Такий вид дисциплінарного стягнення як догана у зв'язку з порушенням трудової і навчальної дисципліни передбачено п. 7.8. Правил внутрішнього трудового розпорядку Університету, прийнятих Конференцією трудового колективу університету 30 серпня 2011 року, протокол № 2 (т. 1, а. с. 30-35), а тому суди визнали доводи позовної заяви у відповідній частині безпідставними.

Крім того, суди послались на п. 5.12 Статуту Університету, яким не передбачено обов'язкового погодження з органами студентського самоврядування питання про накладення стягнення у вигляді догани на особу, яка навчається в університеті, за невиконання обов'язків і порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку.

На підставі наведеного суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про недоведеність підстав позову ОСОБА_4 та його необґрунтованість і наявні у матеріалах справи документи таких висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги та додаткових пояснень до неї зводяться до помилковості висновків судів попередніх інстанцій про наявність у відповідача законного права на накладення на студентів Університету дисциплінарного стягнення у вигляді догани, як це передбачено п. 7.8. Правил внутрішнього трудового розпорядку Університету, прийнятих Конференцією трудового колективу університету 30 серпня 2011 року, протокол № 2 (т. 1, а. с. 30-35), оскільки вказаний п. 7.8. Правил суперечить Конституції України та був скасований рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2017 року, в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова про визнання нормативно-правового акта незаконним і його скасування в окремій частині.

Такі доводи заявника заслуговують на увагу, однак вони не свідчать про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про безпідставність позову, оскільки такі висновки судів ґрунтуються в тому числі на чинних та діючих на момент розгляду справи в суді нормативно-правових актах, зокрема п. 7.8. Правил, дія яких розповсюджується на правовідносини між сторонами у справі.

Та обставина, що вказаний п. 7.8. Правил було скасовано в судовому порядку після набрання чинності судового рішення у даній справі, не свідчить про помилковість висновків судів на предмет спору, які за законом мають ґрунтуватися на чинних на момент розгляду справи нормах права.

Крім того, суд касаційної інстанції не наділений процесуальними правами щодо переоцінки доказів покладених в основу судових рішень, і заявник не позбавлений можливості захистити свої права у спосіб, передбачений ЦПК України у разі виникнення нових чи нововиявлених обставин справи.

Колегією суддів касаційного суду встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оспорювані в касаційному порядку судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням вимог закону, а тому правові підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко