Справа № 151/1061/16-ц
Провадження № 2/151/22/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Моцного В.С.

при секретарі: Бондаренко В.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" (далі - ТОВ "Стратіївський Агроресурс"), про визнання недійсним договору оренди землі мотивуючи позов тим, що вона є власником земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності, яка розташована на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 23 травня 2008 року у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області за №89 зареєстровано договір оренди, без зазначення дати укладання договору згідно з яким земельна ділянка, яка належить їй розміром 1,77 га передана ТОВ "Стратіївський Агрорезерв" строком на 15 років в оренду з орендною платою 407,92 грн. на рік. Вона з відповідачем договору оренди землі не укладала, договір та додатки до нього не підписувала і про існування такої угоди дізналася тільки в кінці листопада на початку грудня 2016 року коли її показали даний договір. Також без її участі та її підпису 28.12.2012 року було укладено угоду про внесення змін до вищезазначеного договору оренди землі, згідно якої замінили орендаря ТОВ "Стратіївський Агрорезерв" на ТОВ "Стратіївський Агроресурс", а також нормативно грошову оцінку земельної ділянки та продовжили строк договору оренди землі до 2028 року. Їй було відомо, що сільськогосподарське підприємство с. Стратіївка орендує землі жителів села строком на 15 років, також знала, що її земля також обробляється даним підприємством так, як отримувала орендну плату, але про порушення її прав при укладенні договору оренди землі та угоди про зміну до договору оренди вона дізналася тільки тоді коли ознайомилася з документами. Просить визнати недійсними вищезазначені договір оренди землі та угоду про внесення змін до договору оренди землі, скасувати їх реєстрацію та стягнути на її користь понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 позов підтримав повністю по обставинах викладених в ньому.

Директор ТОВ "Стратіївський Агроресурс" та його представник, що діє на підставі довіреності ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з мотивів наведених у запереченні та пояснили, що участь та волевиявлення позивача при укладенні спірного договору та додаткової угоди свідчить її підпис на зазначених документах, а також надання нею всіх необхідних документів для укладання та державної реєстрації договору оренди, крім того позивач в позові стверджує, що їй відомо про відносини, що склалися між нею та відповідачем з 2008 року щодо оренди землі і підтверджує факт отримання орендної плати. Вказаний договір позивачем та відповідачем виконується в повному обсязі, орендодавець регулярно та в повному обсязі отримує орендну плату за умовами договору оренди землі, що підтверджується копіями відомостей.

Вважають, що позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами про визнання договору оренди та додаткової угоди недійсними і просять суд застосувати сплив позовної давності та в задоволені позову відмовити.

Свідки ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що позивачка ОСОБА_4 є її матір'ю і вона разом з нею та чоловіком проживають в одному будинку. В 2008 році матір'ю був укладений договір з товариством де керівником є ОСОБА_2 Оскільки вони проживали однією сім'єю вона знала про даний договір, про отримання орендної плати, хоча договір підписувала вона. Додаткова угода також підписувалася нею, а не позивачкою. Притензій до розрахунку по орендній платі у них не було. Орендну плату отримувала не позивачка, а її чоловік ОСОБА_6 Фактично договір матір хоче розірвати через можливу передачу іншим орендарям, які обіцяють більшу орендну плату. По питанню збільшення орендної плати до відповідачів не зверталася.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив факт договора про оренду землі і отримання ним орендної плати.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом позивачка ОСОБА_4 відповідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ВН №012155, який видано 10 вересня 2001 року Стратіївською сільською радою народних депутатів Чечельницького району Вінницької області, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №92 є власником земельної ділянки площею 1,77 га, яка розташована на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

2008 року (дата не вказана) ОСОБА_4 та ТОВ "Стратіївський Агрорезерв" уклали договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 15 років, з орендною платою 407,92 грн. на рік. Даний договір зареєстровано 23 травня 2008 року у Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за №89

28 грудня 2012 року між орендодавцем ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" була укладена угода про внесення змін до договору оренди землі від 2008 року, згідно з якою орендар ТОВ "Стратіївський Агрорезерв" змінено на орендаря товариство з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" згідно з якою орендодавець передає орендарю земельну ділянку площею 1,77 га кадастовий номер :02:000:0283, з нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки 58258,46грн., строком дії до 28 грудня 2028 року та зі сплатою щорічної орендної плати в грошові або натуральній формі в сумі 1747,75 грн.

27 вересня 2013 року вищевказана угода про внесення змін до договору оренди землі зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №2679913 .

Як вбачається із висновку експерта від 08.06.2017 року №142-П, підпис від імені ОСОБА_4 в графі "Орендодавець" у договорі оренди землі без зазначення дати 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ "Стратіївський Агрорезерв"; підпис від імені ОСОБА_4 в графі "Власник земельної ділянки" у кадастровому плані земельної ділянки; підпис від імені ОСОБА_4 в графі "Власник земельної ділянки" у акті визначення меж земельної ділянки; підпис від імені ОСОБА_4 в графі "Власник земельної ділянки" в акті приймання-передачі об'єкта оренди, виконані ймовірно не ОСОБА_4.

Відповісти на питання по суді, в категорічній формі, не представилося можливим у зв'язку з: відсутністю вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_4; недостатнім комплексом ознак для категоричного висновку.

Підпис від імені ОСОБА_4 в графі "Орендодавець" у угоді про внесення змін до договору оренди землі від 28.12.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ "Стратіївський Агроресурс", виконаний ймовірно не ОСОБА_4.

Відповісти на питання по суді, в категорічній формі, не представилося можливим у зв'язку з: відсутністю вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_4; недостатнім комплексом ознак для категоричного висновку.

Як вбачається із відомостей про видачу орендної плати в натуральній формі, а також довідок виданих ТОВ "Стратіївський Агроресурс", позивачка ОСОБА_4 отримала орендну плату за період з 2012 по 2016 роки в розмірах визначених договором оренди землі, а також угодою про внесення змін до договору оренди землі.

Також суми орендної плати виплачені ТОВ "Стратіївський Агроресурс" орендодавцю ОСОБА_4 знайшли своє відображення відповідно до поданих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за період з 2012 по 2016 роки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статетю 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі, це договір за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до вимог договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та п'ятою статті 203 ЦК України.

Частинами 3, 4, 5 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, пославшись на те, що договір оренди землі без дати, зареєстрованого у Державному підприємстві "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 23 травня 2008 року за №89 та додаткову угоду від 28 грудня 2012 року з товариством з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" ОСОБА_4 не підписувала, вона як позивач відповідно до статей 10,11, 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, зокрема те, що підписи під вказаними договорами оренди землі виконаний не нею і їй не належить.

При цьому в ч. 2ст. 218 ЦК України визначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду у таких справах не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Вирішуючи питання про застосування спливу позовної давності, про який було заявлено представником відповідача, суд виходить з наступного.

За змістом статті 256, 258 ЦК України загальна позовна давність строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою у відмові у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

До такого правового висновку, який відповідно до приписів ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для врахування іншими судами загальної юрисдикції, дійшов Верховний Суд України у справі № 6-2469цс16 від 16 листопада 2016 року.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Системний аналіз цих норм вказує на те, що власник земельної ділянки зобов'язаний розсудливо та добросовісно ставитись до своїх прав, бути обізнаним про них та вживати заходів щодо виявлення та припинення їх порушень.

Суд вважає, що позивачка знала про існування договору оренди земельної ділянки укладеного 2008 року, що підтверджується самою позовною заявою, матеріалами справи та поясненнями свідка ОСОБА_5, а також визнання умов договору, отримання орендної плати обумовленої договором.

Що стосується додаткової угоди до договору оренди землі від 28.12.2012 року у позивачки не було перешкод у можливості дізнатися про його існування, а також можливого порушення своїх прав в грудні 2012 року з моменту укладення та 29.09.2013 року з моменту реєстрації, оскільки вказана додаткова угода укладалася з усіма власника земельних ділянок с. Стратіївки, що підтверджується показами свідка ОСОБА_5, а також отриманням збільшеної орендної плати відповідно до угоди про внесення змін до договору оренди.

Саме з часу реєстрації договору оренди без дати від 2008 року зареєстрованого у Державному підприємстві "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 23 травня 2008 року за №89 та угоди про внесення змін до договору оренди землі від 28 грудня 2012 року, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 вересня 2013 року за №2679913 необхідно рахувати початок перебігу позовної давності про застосування якої було заявлено представниками відповідача про те з позовом в суд позивачка звернулася 23.12.2016 року, що свідчить по сплив позовної давності і є підставою для відмови в задоволенні позову про, що просить відповідач.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" про:

- визнання недійсним договору оренди землі кадастовий номер :02:000:0283 між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агрорезерв" без дати, зареєстрованого у Державному підприємстві "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 23 травня 2008 року за №89 та скасування його реєстрації - відмовити;

- визнання недійсною угоду про внесення змін до договору оренди землі кадастовий номер :02:000:0283 між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" від 28 грудня 2012 року, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 вересня 2013 року за №2679913 та скасування її реєстрації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може подаватися до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :