УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись з заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Суд, ознайомившись із заявою, вважає необхідним відмовити у її прийнятті, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Частиною 1 п.4, п. 4-1 статті 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тобто, законодавцем передбачено, що заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів може бути подано до суду лише у разі стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тому вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не передбачені ст. 96 ЦПК України, в звязку з чим, повинні розглядатись в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.3 п.1 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.29 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь повнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, однак ОСОБА_2 не є особою, яка має повноваження на ведення справи, оскільки ОСОБА_4 є особою, яка досягла повноліття та має здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді.

Таким чином, враховуючи, що заявлена ОСОБА_2 в судовому наказі вимога, не передбачена ст. 96 ЦПК України, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу .

Керуючись ст. ст. 96, 100 ч.3 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1