Справа № 185/4780/17
Провадження № 2/185/2939/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О.,

за участю секретаря Мерцалової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 25 розірвати.

В обґрунтування позову вона зазначила, що 15 січня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2015 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен.

Позивачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони 15 січня 2004 року уклали шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них дітей немає.

Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 2015 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн., сплачений останньою при подачі позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 112, 113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 15 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька згідно актового запису № 25.

Після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.О. Головін