Номер провадження: 22-ц/785/2098/17
Номер справи місцевого суду: 495/7396/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача, який було уточнено, про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6 302 гривень, завданої внаслідок залиття квартири та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень, витрати, повязані з проведенням експертизи у розмірі 2 000 гривень, а також стягнути судові витрати (а. с. 1-3, 75-77).

В обґрунтування свого позову посилалась на те, що 04.10.2012 року з вини відповідача ОСОБА_3, який мешкає в квартирі АДРЕСА_1, було затоплено її квартиру АДРЕСА_2. Даний факт підтверджується актом КП «ЖЕО-1» № 496 від 05.10.2012 року. У звязку із тим, що відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати спричинені збитки, то ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 05.02.2015 року по справі призначено судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизи (а. с. 36).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 109-111).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 119-123).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із недоведеності позову.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках на підставі свідоцтва про право на житло від 19.12.2007 року. Квартира № 32 у цьому ж будинку, розташована над квартирою позивачки, належить на праві власності ОСОБА_6

04.10.2012 року відбулося затоплення квартири № 30, чим ОСОБА_2 було спричинено матеріальну та моральну шкоду.

За правилами ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Факт залиття квартири АДРЕСА_3, яка належить позивачу, підтверджується актом КП «ЖЕО-1» за № 496 від 05.10.2012 року. Залив квартири № 30 відбувся із квартири № 32. Обстеженням санітарно-технічного обладнання та трубопроводів квартири № 32, спеціалістами аварійної служби КП «ЖЕО-1» пошкодження трубопроводів стояків не зафіксовано. Зі слів власника квартири № 32 до затоплення квартири № 30 призвів обрив шлангу подачі холодної води в зливному бачку санвузла квартири № 32 (а. с. 5).

Внаслідок заливу 04.10.2012 року у квартирі позивачки видно сліди патьоків темного кольору у приміщеннях: у жилій кімнаті, на стелі площею (5,5*0,2+1*0,2+2*0,2) кв.м., на стіні площею (4*2,5) кв.м.; коридорі на стелі площею (3*0,3) кв.м.; санвузлі на стелі площею (1*0,1) кв.м., на стіні площею (1,5*0,3+1,5*0,5) кв.м.; кухні на стелі площею (3,62*0,2) кв.м.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 07/02 від 12 травня 2015 року у звязку із тривалим часом після затоплення квартири АДРЕСА_4 (близько трьох років) візуальним оглядом встановити причину залиття квартири АДРЕСА_5, яке сталося 04.10.2012 року, не представляється можливим. У акті комісії КП «ЖЕО-1» № 496 від 05.10.2012 року було встановлено факт та причина затоплення квартири АДРЕСА_4. Причиною залиття 04.10.2012 року квартири АДРЕСА_4 відповідно до вищевказаного акту із слів господаря квартири № 32 є обрив шлангу подачі холодної води в зливному бачку санвузла квартири № 32. Пошкодження квартири АДРЕСА_6 відповідно до акту комісії КП «ЖЕО-1» № 496 від 05.10.2012 року збігаються з пошкодженнями, виявленими при візуальному огляді експертом на день обстеження. Вартість ремонтних робіт, які необхідно зробити для відновлення стану належної позивачу квартири АДРЕСА_7 та усунення пошкоджень, спричинених залиттям, яке сталося 04 жовтня 2012 року, на момент проведення експертизи складає 6 302 гривень (а. с. 50-71) .

Судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо недоведеності вини відповідача ОСОБА_6 в залитті квартири позивачки ОСОБА_2, оскільки факт та причина заливу встановлена актом комісії КП «ЖЕО-1» № 496 від 05.10.2012 року, який кореспондується з висновком судової будівельно-технічної експертизи за № 07/02 від 12.05.2015 року, яким підтверджено наявність пошкоджень в квартирі № 30, і які співпадають з висновками, викладеними в акті комісії КП «ЖЕО-1», що дає підстави вважати, що вказаний акт комісії КП «ЖЕО-1» № 496 від 05.10.2012 року, містить достовірну інформацію.

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин і дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення на її користь матеріальної шкоди. Оскільки вартість ремонтних робіт, які необхідно зробити для усунення пошкоджень, спричинених залиттям квартири АДРЕСА_7 складає 6 302 гривень, вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи те, що доведено неправомірність дій відповідача по справі, порушення ним прав позивачки та заподіяння внаслідок цього матеріальної шкоди, колегія суддів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

При визначенні розміру відшкодування, колегія суддів враховує ступінь ушкодження майна, засади розумності, виваженості та справедливості, характер та обсяг моральних страждань та визначає достатнім розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 у сумі 2 000 гривень.

Що стосується судових витрат по справі слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З метою надання доказів, ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення вартості відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_8, Одеської, за проведення якої нею було сплачено 2 000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 30 від 02.04.2015 року (а. с. 78).

Отже, ОСОБА_2 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 гривень, за подачу апеляційної скарги 267,96 гривень, витрати за проведення експертизи 2 000 гривень, що підтверджено квитанціями, які містяться в матеріалах справи, а всього 2 511,56 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 6 302 гривень, відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 гривень, а всього 8 302 гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 2 511,56 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

ОСОБА_7