Справа № 357/4574/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м.Біла Церква цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору б/н від 24 вересня 2012 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення вимог закону та договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов»язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31 січня 2017 року складає 16544,66 грн., з яких: 2001,14 грн. заборгованість за кредитом; 10882,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2396,79 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф/ фіксована частина/; 600,68 грн. штраф / процентна складова/. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 16544,66 грн. та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справ був належним чином повідомлений, подав письмово викладені заперечення проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

Судом встановлено, що 24 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав від нього кредит в розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п.2.1.1..2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг- у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умов кредитного договору. Згідно виписки по рахунку відповідач має заборгованість по кредитному договору.

Згідно розрахунку, поданого ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач станом 31 січня 2017 року має заборгованість яка складає 16544,66 грн., з яких: 2001,14 грн. заборгованість за кредитом; 10882,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2396,79 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф/ фіксована частина/; 600,68 грн. штраф / процентна складова/.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1/ припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ;

2/ зміна умов зобов»язання;

3/ сплата неустойки;

4/ відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суд не в повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, що підлягає стягненню, з огляду на таке.

Розмір заборгованості по тілу кредиту у сумі 2001,14 грн. підтверджено банком у розрахунку, тому підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні.

Проте суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, оскільки розмір процентної ставки та порядок її розрахунку були безпідставно змінені позивачем в односторонньому порядку.

Дослідженням розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з жовтня 2012 року по 17 березня 2014 року - 30,00% річних, з 27 січня 2015 року по 31 березня 2015 року - 34,80 % річних, з 01 квітня 2015 по 31 січня 2017 року - 43,20% річних.

Як встановлено зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою позивача .

Відповідно до змісту вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24 вересня 2012 року, відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зі змісту Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 2,50%, тобто 30,00% річних.

Отже, нарахування за період з 27 січня 2015 року по 31 березня 2015 року - 34,80 % річних, з 01 квітня 2015 по 31 січня 2017 року - 43,20% річних вочевидь, не відповідає процентній ставці у розмірі 30,00% річних, про який домовились сторони при укладенні кредитного договору.

Оцінюючи вказані умови укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку про невірність порядку нарахування банком процентів за користування грошовими коштами та розміру процентної ставки, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, оскільки вони не відповідають умовам укладеного сторонами договору та були безпідставно змінені банком в односторонньому порядку.

Пунктом 1.1.2.4. Умов та Правил, визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б однозначно доводили, що відповідача було проінформовано про одностороннє збільшення процентної ставки випискою за картрахунком, оскільки ознайомлення з випискою є правом, а не обов'язком відповідача, отже, відсутні підстави стверджувати, що сторони дійшли згоди про можливість збільшення процентної ставки.

Виходячи з наведеного, а також досягнутих сторонами істотних умов при укладенні договору, з урахуванням фактично використаних позивачем кредитних коштів, кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 30,00%, а також, враховуючи, що згідно з умовами п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, відсотки за використані відповідачем кредитні кошти (кредитний ліміт) становлять наступні суми: 2001,14 (заборгованість за кредитом): 360днів х 1260 днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)х30,00% (відсоткова ставка визначена сторонами при укладенні договору )=2101,20 грн.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності поданої відповідачем, то суд вказує на таке.

Відповідно до Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Аналізуючи умови договору сторін, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустив позовну давність за окремими платежами, суд вважає, що підстави для застосування позовної давності відсутні.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту є обгрунтованими, однак визначаючи суму, яка підлягає до стягнення з відповідача судом, крім вже зазначеного, враховується наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за строків платежів в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії.

У той часи час, п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Однак, у заявлених позовних вимогах позивач вимагає стягнення одночасно заборгованості за пенею і комісією (без належного розмежування), штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова).

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення штрафів і пені не узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеній в постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією не підлягають задоволенню з мотивів, наведених вище.

Таким чином, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження частково, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2001,14 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2101,20 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати: 1600,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 549, 611 ЦК України, ст.ст.10,11,60,61,88,209-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24 вересня 2012 року в розмірі 2001,14 грн. - заборгованості за кредитом; 2101,20 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, а також 1600,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору, а разом: 5 702,34 грн.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо рішення проголошувалось без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л. М. Кошель