Справа № 352/607/16-ц
Провадження 4-с/352/2/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючоїго - судді Струтинський Р.Р.

секретаря Бардюк Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 до ВДВС Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, стягувач ТзОВ «Кредитні ініціативи» про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50611965 від 06.04.2016 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 25.04.2016 р. звернувся в суд зі скаргою у порядку ст.383 ЦПК України на постанову головного державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2.

Скаргу мотивував тим, що постановою головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 від 06.04.2016 р., яка винесена на підставі виконавчого листа № 352/2182/14-ц від 15.03.2016 р., виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 160975,71 грн. та 1609,76 грн. судових витрат, про стягнення з боржника виконавчого збору. Вважає дану постанову неправомірною, винесену з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що державним виконавцем не було вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, такі дії не вчинялися, тому відсутні провові підстави для стягнення виконавчого збору. Просив визнати неправомірною та скасувати оскаржувану постанову і поновити строки для оскарження постанови.

Скаржник у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутності та задовольнити скаргу.

Головний державний виконавець Тисменицького районного ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки.

Представник стягувача у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що на виконанні у Тисменицькому районному відділі ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області знаходиться виконавчий лист Тисменицького районного суду Івано-Франківської області № 52/2182/14-ц від 15.03.2016 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ Кредитні ініціативи заборгованості в сумі 160975,71 грн. та 1609,76 грн. судових витрат.

Постановою головного державного виконавця Тисменицького районного ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 від 24.03.2016 р. відкрито виконавче провадження, яка в подальшому боржником була оскаржена і остаточне рішення його скарзі не було прийнято.

Крім того, постановою головного державного виконавця Тисменицького районного ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 від 06.04.2016 р. вирішено стягнути з боржника виконавчий збір. (а.с.5).

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) надає гарантії прав фізичним і юридичним особам у виконавчому провадженні. Так, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В обов'язки державного виконавця входить роз'яснення особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхніх права згідно з вимогами Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ст.1 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначені цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 закону «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника.

Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Відповідно до ст.32 Закону «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Виходячи з системного аналізу вище перелічених нормативно-правових актів, не виконання боржником вимоги державного виконавця про сплату у добровільному порядку суми боргу не є достатньою підставою для стягнення з останнього виконавчого збору при тому, що державним виконавцем не вчинено жодних дії, спрямованих на примусове виконання виконавчого провадження ВП №50611965.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору. До такого висновку дійшов ВСУ в Постанові від 28 січня 2015 року №3-217гс14, яка є обовязковою для застосування судами України.

Ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Як вбачається з листа від 15.04.2016р. №1855/04-23 начальник ВДВС скаргу ОСОБА_1 на оскаржувану постанову не розглянув, а надіслав повідомлення, що скаргу на постанову слід подавати до суду. Даний лист скаржник отримав 24.04.2016 р.

У відповідності до ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно ч.2 ст.385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин пропустив строк для оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, тому строк для оскарження постанови підлягає поновленню.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що на час винесення оскаржуваної постанови були відсутні правові підстави про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, а виконавчий документ не відповідає вимогам встановленими актами законодавства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги, яка підлягає задоволенню, а пропущені, з поважних причин, процесуальні строки для оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, підлягають поновленню.

На підставі викладеного, відповідно дост.56 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р., керуючись ст.ст. 209-210, 387 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №50611965 від 06 квітня 2016 року, винесену головним державним виконавцем Тисменицького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській областіОСОБА_2.

Визнати неправомірною і скасувати постанову головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 50611965 від 06 квітня 2016 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на ухвалу суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом п»яти днів з дня її проголошення через Тисменицький районний суд. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Р.Р.Струтинський