Справа № 502/1246/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

до

Вилківської міської ради

про визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про:

- встановлення факту належності по 1/3 частині на праві приватної власності житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- визнання за ОСОБА_2, права власності на 1/3 житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- визнання за ОСОБА_1, права власності на 1/3 житлового будинку та право власності на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказують, що вони, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 (при житті) володіли на праві спільної приватної власності житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, по 1/3 частині кожний, однак правовстановлюючі документи на це майно були відсутні. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2. При житті ОСОБА_3 залишила заповіт на користь ОСОБА_1, щодо належного їй майна, а саме 1/3 частини зазначеного житлового будинку, який залишився після її смерті. Спадщину, прийняв ОСОБА_1, він несе всі витрати по утриманню будинку, проводить його поточний ремонт, сплачує комунальні та інші встановлені платежі, вела господарство, обробляє земельну ділянку. При зверненні ОСОБА_1 до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі вищевказаного позивачі просять суд задовольнити позов, встановивши відповідні факти та визнати право власності на спадкове майно.

Після відкриття провадження у справі позивачами було надано заяви, згідно яких вони позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять розглянути справу за їх відсутністю.

Представник відповідача - Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, М.К. Іванов, в судове засідання не прибув, надав заяву про згоду з позовом та розгляд справи без його участі.

На підставі письмових заяв позивачів та представника відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

З паспортів позивачів вбачається, що їх місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 - з 13.07.1993 року.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, був укладений 11.01.1985 року виконкомом міськради м. Вилкове, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 11.01.2007 року, актовий запис № 1. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 було присвоєне прізвище «ОСОБА_2».

Згідно заповіту зареєстрованому в АДРЕСА_1 від 14.09.1989 р., ОСОБА_2, заповідала ОСОБА_1, усе її майно, яке буде їй належати на день смерті.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3, виданого Вилківським виконкомом, актовий запис № 104, ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З довідки виконавчого комітету Вилківської міської ради Одеської області № 381/02-20 від 22.03.2017 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та була зареєстрована в АДРЕСА_1 та з нею за даною адресою були зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

З довідки КПКРР «Районне бюро технічної інвентаризації» № 74 від 23.10.2016 р., вбачається, що на підставі рішення виконкому Вилківської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 належить по 1/3 частки будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2 з 13.07.1987 р. проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

З виписки з рішення виконавчого комітету Вилківської міської ради народних депутатів Одеської області № 185 від 20.09.1989 року, вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відведено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в м. Вилкове по АДРЕСА_1, площею 349 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці фактичною площею 361 кв. м в цілому складається з: літ. А - житлового будинку 1989 р. побудови, загальною площею 94,5 кв.м., з них житловою площею 53,4 кв.м.; літ. Б - сараю; літ. В - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд.

Як вбачається з інформаційного листа від 04.04.2017 р. № 140/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є. на підставі звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 зазначив, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, це питання вирішується у судовому порядку.

Згідно витягу зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 47311771 від 04.04.2017 р. сформованої приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. після смерті ОСОБА_3, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року, тому суд вважає, що спір слід вирішити на підставі положень ЦК УРСР, дія якого розповсюджується на правовідносини з питань щодо прийняття майна за заповітом складеним у 1989 р., тобто до 01.01.2004 року.

Відповідно до п. 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків надаються з земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду в безстрокове користування, а побудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовників.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р., є позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом.

Судом встановлено, що позивачі, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити своє спадкове право та право власноті, в зв'язку з чим їх право на спадщину та право власності підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. ст. 16 ЦК України, ст. 392, 524, 534, 549 ЦК УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факту належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., ОСОБА_2, 29.04.ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві приватної власності по 1/3 частині кожному, житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці фактичною площею 361 кв. м., що в цілому складається з: літ. А - житлового будинку 1989 р. побудови, загальною площею 94,5 кв.м., з них житловою площею 53,4 кв.м.; літ. Б - сараю; літ. В - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд.

Визнати за ОСОБА_2, 29.04.ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, права власності на 1/3 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці фактичною площею 361 кв. м., що в цілому складається з: літ. А - житлового будинку 1989 р. побудови, загальною площею 94,5 кв.м., з них житловою площею 53,4 кв.м.; літ. Б - сараю; літ. В - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., РНОКПП НОМЕР_2, право власності на 2/3 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці фактичною площею 361 кв. м., що в цілому складається з: літ. А - житлового будинку 1989 р. побудови, загальною площею 94,5 кв.м., з них житловою площею 53,4 кв.м.; літ. Б - сараю; літ. В - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд, в тому числі на 1/3 частину будинку як співвласником нерухомого майна та на 1/3 частину будинку за спадщиною за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников