Справа № 275/591/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

за участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 (остання також в якості

представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_4І.),

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 селищної ради Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок, та

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивачів

04 серпня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6 селищної ради Брусилівського району Житомирскої області про визнання в порядку спадкування за ними права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, село Соловіївка, вулиця Шевченка,6, який належав померлій 27 лютого 2003 року ОСОБА_7

У своєму позові вказали, що при житті ОСОБА_7 не встигла провести реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Соловіївка по вул. Шевченка, 6 Брусилівського району, позаяк 27 лютого 2003 року померла.

27 лютого 1990 року ОСОБА_7 залишила заповіт, яким заповіла все своє майно, зокрема, цей житловий будинок, своєму синові ОСОБА_8, який був чоловіком позивачки ОСОБА_1 та батьком інших співпозивачів.

Після смерті матері ОСОБА_8 звернувся до нотаріуса та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), право власності на майновий пай та грошові заощадження. Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, село Соловіївка, вулиця Шевченка, 6 ОСОБА_8 не встиг оформити, оскільки 09 вересня 2004 року помер.

Після його смерті позивачі прийняли спадщину та отримали 22 серпня 2016 року свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/5 частині кожному на земельну частку (пай) та права на майновий пай.

Також постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка одночасно представляла інтереси позивачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, позовні вимоги підтримали та просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позові.

У позовній заяві позивачі просили не стягувати на їх користь понесені ними судові витрати.

Позиція представника відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_6 селищної ради Житомирської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без присутності представника.

Згідно ст.174 ЦПК України, визнання відповідачем позову, за наявності до того законних підстав зобовязує суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Таким чином, суду залишається перевірити вимоги позивача на предмет наявності законних підстав, спираючись на визначені ним фактичні обставини справи, визнані відповідачем.

Фактичні обставини встановлені судом з позиції позивачів

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-БК № 221443 від 01 березня 2003 року ОСОБА_7 померла 27 лютого 2003 року у с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області.

Згідно свідоцтва про смерть 1-БК № 546721 від 10 вересня 2004 року ОСОБА_8 помер 09 вересня 2004 року у м. Києві.

Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯГ № 592647 від 09.05.1953 року, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його матір'ю була ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про одруження серії ІІ АГ № 069914 від 22.06.1969 року, ОСОБА_8 уклав шлюб з позивачкою ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АВ № 301579 від 21.02.1970 року, І-БК № 143373 від 22.04.2001 року, серії ІІ-БК №304327 від 24.07.1974 року, серії І-БК №382179 від 07.02.1975 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-БК №480447 від 30.10.1987 року свідчать, що батьком позивачів був ОСОБА_8, а позивачка ОСОБА_2 після укладення шлюбу змінила прізвище.

Згідно заповіту від 27.07.1990 року, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_8 на випадок своєї смерті все своє майно.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідаульний) житловий будинок від 06.11.2015 року загальна площа спірного житлового будинку 60,0 кв.м.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2004 року, ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, та оформив права власності на земельну частку (пай), на майновий пай, та на грошові вклади, компенсації індексації та нарахування на них.

Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 22 серпня 2016 року, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 та оформили право на частину спадкового майна, окрім житлового будинку.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2016 року №2250/02-31 слідує, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок розташований по вул. Шевченка, 6 в селі Соловіївка Брусилівського району Житомирської області через відсутність правовстановлюючих документів на це майно.

Згідно довідки №429 від 02.08.2017 року виконувача обовязків старости села Соловіївка, з даними погосподарської книги №1 за 2001-2005 роки, по особовому рахунку №94 житловий будинок по вулиці Шевченка, 6 в с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області зареєстрований за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 27.02.2003 року. Будинок побудований в 1928 році. За господарством рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,6400 га.

Згідно довідки від 17.11.2015 року №231 КП Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради, право власності на нерухоме майно за адресою вул. Шевченка, 6 в с. Соловівка Брусиліського району Житомирської області не зареєстровано.

Нормативно-правові акти

ОСОБА_9 кодексу України 1960 року

Згідно ст.524 ЦК України, 1960 р., спадкоємство здійснюється, зокрема, за заповітом.

Згідно ст.548 ЦК України, 1960 р., Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_9 кодексу України 2003 року

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються, або не визнається іншою особою…

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.2, ч.5 ст.1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними.

Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Норми інших законодавчих актів

Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавалися, у тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

Таким чином, записи у по господарських книгах, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) з 1979 року, визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Оцінка суду

Таким чином, судом встановлено, що спірний житловий будинок, з огляду на наявність відповідного запису у по господарській книзі, за життя ОСОБА_7, належав їй на праві приватної власності.

Оскільки все майно після ОСОБА_7 передано нею у спадок та прийнято ОСОБА_8, що підтверджується заповітом та свідоцтвом про право на спадщину на іншу частину майна, останній з моменту прийняття спадщини набув право власності на все спадкове майно, включно із житловим будинком.

У свою чергу, позивачі надали докази того, що вони прийняли спадщину після ОСОБА_8, як спадкоємці за законом першої черги, отже набули у власність все спадкове майно, включно із успадкованим ним житловим будинком, у рівних частках.

Таким чином, з огляду на подані докази, встановлені фактичні обставини та їх правову кваліфікацію, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, ст. 524, 548 ЦК України 1960 р., ст. 392, 1216, 1217, 1268, 1278, 1296 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов про визнання права власності задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, село Соловіївка, вулиця Шевченка, 6, в рівних частках по 1/5 за кожним, в порядку спадкування після ОСОБА_8, який помер 09.09.2004 року.

3. Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

6. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні при проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя В.О. Руденко