У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Супрун Г. Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про звільнення майна з-під арешту та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом до Подільського районного суду м. Києва, в якому просила звільнити з-під арешту, накладеного постановою прокуратури м. Києва від 12.09.2012 року про визнання нежитлових приміщень речовими доказами та накладення арешту в кримінальній справі №50-6224, нежитлове приміщення, загальною площею 215,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке на праві власності належить ОСОБА_1; зобов"язати відповідача зняти арешт на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. 391 ЦК України, яка установлює право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як роз'яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи обставини, які стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду, слід дійти висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Позивачу необхідно роз'яснити, що у відповідності до ч. 7 ст. 122 ЦПК України відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про звільнення майна з-під арешту та зобов"язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

СуддяГ. Б. Супрун