Справа №592/3271/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Корольова Г. Ю.
Номер провадження 22-ц/788/1300/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я,

В С Т А Н О В И Л А :

22 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (далі-ПАТ СМНВО) 25 000 грн. 00 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ СМНВО на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 550 грн. 00 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення суду, збільшивши розмір стягнутих з відповідача сум. При цьому вважає, що судом не було враховано характер та ступінь моральних страждань позивача, відтак розмір відшкодування вважає заниженим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну скаргу, представника ПАТ СМНВО Журавльову М.В., яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з серпня 1964 року по 29 вересня 2006 року знаходився в трудових відносинах з відповідачем. 29 вересня 2006 року звільнений за власним бажанням, в зв'язку з виходом на пенсію.

Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач ОСОБА_3 отримав професійне захворювання у вигляді сенсоневральної туговухості ІІ ступені (захворювання професійне).

Відповідно до п. 14-15 акту розслідування професійного захворювання від 28 вересня 1998 року, професійне захворювання виникло за обставин недосконалості технологічного процесу, відсутності засобів індивідуального захисту органів слуху. Причиною виникнення професійного захворювання: довготривалий вплив на робітника інтенсивного виробничого шуму, що перевищує допустимий рівень в 6 раз (а. с. 11).

З акту огляду МСЕК №1 від 14 січня 2000 року вбачається, що за наслідками первинного огляду ОСОБА_3 встановлено 20% втрати професійної працездатності (а. с. 43-46).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 24 листопада 2014 року Серія 10 ААА №269188, 20 листопада 2014 року ОСОБА_3 проведено повторний огляд та встановлено 25% втрати працездатності безтерміново (а. с. 13).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи моральну шкоду, суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд правильно дійшов до висновку про те, що у зв'язку із отриманням за час роботи в ПАТ СНВО професійних захворювань, позивач втратив професійну працездатність, в результаті чого зазнав моральних страждань. Для позивача дійсно настали негативні наслідки, істотно змінився звичний уклад його життя, тому суд обґрунтовано стягнув кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 2 550 грн. 00 коп., що відповідає вимогам закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 38 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

ОСОБА_3 вперше встановлено втрату професійної працездатності 14 січня 2000 року, що підтверджується актом огляду МСЕК №1 (а. с. 43-46).

Пунктом 11 вказаних Правил (в редакції, яка діяла станом на 14 січня 2000 року), передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що розмір моральної шкоди, заподіяний ОСОБА_3 ушкодженням здоров'я, не може перевищувати 2 550 грн. 00 коп. (150х17грн.).

Доводи апеляційної скарги про те, що на час встановлення втрати працездатності, розмір відшкодування не повинен перевищувати двохсот мінімальних розмірів мінімальної заробітної плати, не заслуговує на увагу. Оскільки абзац п'ятий пункту 11 Правил щодо встановлення обмеження розміру відшкодування моральної шкоди 150 неоподатковуваними мінімумами доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат було змінено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 1997 року № 1100.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з розміром присудженого до стягнення з відповідачів грошового відшкодування моральної шкоди та не вбачає підстав для його збільшення, так як він встановлений з урахуванням всіх обставин справи та вимог закону, з дотриманням засад розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які були б підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру грошового відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді