Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого вони мають неповнолітню дитину

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться її вихованням, офіційно не працює, однак виїжджає на сезонні роботи у Чехію, а тому може надавати достатню матеріальну допомогу на утримання дитини.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 2 000 грн щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Заочним рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 800 грн до досягнення нею повноліття, починаючи з 06 листопада 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від

29 серпня 2016 року заочне рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2014 року скасовано, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від

17 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, у розмірі 850 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 09 серпня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого

2017 року рішення Хустського районного суду Закарпатської області від

17 жовтня 2016 року змінено в частині дати стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, в розмірі 850 грн щомісячно, починаючи з 06 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому враховуючи перебування дитини на утриманні матері, мінливий дохід батька, суд вважав за необхідне стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Визначаючи період з якого стягуються аліменти, судом зазначено про необізнаність відповідача про позов та про стягнення з нього аліментів, у зв'язку із чим аліменти на утримання дитини повинні стягуватись саме з дня подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині дати стягнення аліментів, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ч. 1 ст. 191 СК України передбачено імперативну норму щодо стягнення аліментів з дня пред'явлення позову.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим.

Статтею 180 СК Українипередбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК Україниаліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

Якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем допомоги по утриманню спільної дитини сторін в добровільному порядку, при цьому встановлено наявність у нього нерегулярного доходу, законним та обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

При цьому, беручи до уваги, те, що позов про стягнення аліментів було подано ОСОБА_4 06 листопада 2014 року, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, саме з

06 листопада 2014 року.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують. При цьому доводи щодо необізнаності

ОСОБА_5 про подачу позову про стягнення аліментів та відсутності факту ухилення останнього від сплати аліментів з дня пред'явлення позову, є безпідставними, оскільки у даній справі не вирішувалось питання про стягнення аліментів за минулий час.

Суд апеляційної інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин, правильно застосував норму права, законно та обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів з дня пред'явлення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_5 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

При цьому касаційна скарга не містить доводів щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. ст. 335, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого

2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун