АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/4782/15-ц Головуючий 1-ї інстанції Золотарьова Л.І.
Провадження № 22-ц/790/5170/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спір, що виникає із договорів
позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Пилипчук Н.П., Кіся П.В.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року за заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», зацікавлена особа ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа,-

ВСТАНОВИЛА:

18 квітня 2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, зацікавлена особа ОСОБА_1.

В обґрунтування заяви представник ПАТ «КБ «Надра» зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року задоволено позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За даним судовим рішенням, яке набрало законної сили, було видано виконавчий лист.

У звязку з введенням 05 лютого 2015 року тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» відбулось скорочення юридичного департаменту та перерозподіл посадових обовязків, що призвело до втрати документації, зокрема і виконавчого листа, виданого за вказаним судовим рішенням.

Зважаючи на те, що виконавчий лист у звязку з його втратою до органу державної виконавчої служби не предявлявся та виконавче провадження за даним судовим рішенням не відкрито, просив суд видати дублікат виконавчого листа за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представником ОСОБА_1 подано до суду заперечення на заяву ПАТ «КБ «Надра» про видачу дублікату виконавчого листа. В обґрунтування заперечення зазначив, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року набрало законної сили 14 липня 2015 року. Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла станом на момент набрання судовим рішенням законної сили, виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року. Зважаючи на зазначене, строк предявлення до виконання даного судового рішення сплинув 15 липня 2016 року. Враховуючи, що з заявою про видачу дублікату виконавчого листа можна звернутися лише в межах строків предявлення його до виконання, відсутність поважних причин пропуску строку подання виконавчого листа до примусового виконання та клопотання про поновлення такого строку, просив суд відмовити у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року заяву ПАТ «КБ «Надра» задоволено. Видано дублікат виконавчого листа на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволенні заяви відмовити. При цьому посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Зазначав, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі та є необґрунтованими. Судом під час розгляду справи неповно зясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, не доведено обставини справи, які суд вважав встановленими. Не надано належної оцінки тому факту, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року набрало законної сили 14 липня 2015 року. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла станом на момент набрання судовим рішенням законної сили, виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року. Зважаючи на зазначене, строк предявлення до виконання даного судового рішення сплинув 15 липня 2016 року. Жодних поважних причин неподання виконавчого листа до виконання у передбачений законом строк заявником не наведено, клопотання про поновлення пропущеного строку подання виконавчого листа не заявлено. Також заявником не було надано будь-яких доказів втрати виконавчого листа та його непредявлення до виконання.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримував.

Представник ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ПАТ «КБ «Надра» про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з доведеності втрати виконавчого листа при проведенні ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та з того, що виконавчий лист не предявлявся для виконання до виконавчої служби, представником боржника не спростований факт відсутності виконавчого провадження. Також, строк предявлення виконавчого листа до виконання становить три роки з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто до 15 липня 2018 року, зважаючи на що стягувач звернувся з заявою про видачу дублікату виконавчого листа в межах строку предявлення його до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року частково задоволено позов ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» загальну заборгованість за кредитом в розмірі 194 238,26 доларів США, що в еквіваленті становить 4 016 619,38 грн. (а.с. 42, 43).

28 жовтня 2015 року представником ПАТ «КБ «Надра» подано до суду першої інстанції заяву про видачу виконавчого листа (а.с. 49).

29 червня 2016 року представником ПАТ «КБ «Надра» повторно подано до суду першої інстанції заяву про видачу виконавчого листа (а.с. 51).

З наданої письмової відповіді судді Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2016 року вбачається, що виконавчий лист за вказаним судовим рішенням 09 листопада 2015 року було видано представнику ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 54).

Матеріали справи підтверджують посилання представника ПАТ «КБ «Надра» щодо введення 05 лютого 2015 року тимчасової адміністрації та 05 червня 2015 року початку процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

Колегія суддів вважає переконливими посилання представника ПАТ «КБ «Надра» щодо втрати виконавчого листа у звязку з проведенням ліквідації банку, звільненням працівників та перерозподіл посадових обовязків. Будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують втрату оригіналу виконавчого листа та предявлення його до виконання матеріали справи не містять.

Факт невиконання заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року представником ОСОБА_1 не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу, суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати дублікат.

Представником ПАТ «КБ «Надра» були вказані підстави для видачі дублікату виконавчого листа та посилання на докази якими підтверджується факт можливості втрати виконавчого листа.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Крім того, слід зазначити, що необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого листа спричинить порушення прав стягувача на виконання судового рішення.

Що ж стосується доводів представника ОСОБА_1 стосовно того, що представником ПАТ «КБ «Надра» не було доведено, що виконавчий лист не перебуває на примусовому виконанні в органах виконавчої служби, а судом першої інстанції не було перевірено та встановлено даних обставин, то колегія суддів вважає їх хибними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Так, при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв'язку з його втратою суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, чи не втратили вони законної сили.

З тексту ухвали, що підлягає оскарженню, вбачається, що суд першої інстанції, окрім підстав, за якими стягувач звертався за отриманням дублікату виконавчого листа та вищевказаних обставин його втрати, перевірив дані про відсутність існування виконавчих проваджень за виконавчим листом, виданим за заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року по вищезазначеній цивільній справі.

Так, судом першої інстанції було встановлено, про що зазначено в тексті ухвали, яка підлягає оскарженню, та перевірено судом апеляційної інстанції, що вказаний виконавчий лист не предявлявся для виконання до виконавчої служби та не перебуває на примусовому виконання.

Зазначені дані було встановлено та перевірено шляхом використання Єдиного реєстру боржників ОСОБА_3 юстиції України, який розміщений у відкритому доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті державного підприємства «Національні інформаційні системи».

Представником ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції також не було надано будь-яких фактичних даних, що свідчать про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом та здійснення дії, спрямованих на виконання судового рішення.

Стосовно посилань представника ОСОБА_1 щодо пропуску стягувачем строку для предявлення виконавчого листа до виконання, то колегія суддів вважає їх також необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року набрало законної сили 14 липня 2015 року, виконавчий лист за даним судовим рішенням було отримано представником стягувача 09 листопада 2015 року (а.с. 54).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, в редакції від 06 червня 2015 року, що діяла станом на час набрання рішенням законної сили, виконавчий документ може бути предявлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Зважаючи на зазначену норму, виконавчий документ за вищевказаним судовим рішенням повинен був бути предявлений до виконання до 15 липня 2016 року.

Проте, 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження», прийнятий 02 червня 2016 року, відповідно до ч.1, 2 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Відповідно до п.5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», прийнятого 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, на час прийняття Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, строк предявлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року не закінчився, у звязку з чим до даних правовідносин підлягає застосуванню п. 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», прийнятого 02 червня 2016 року.

З правового аналізу положень зазначеного закону вбачається, що стягувачем строк для предявлення виконавчого листа не пропущений, оскільки перехідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження», прийнятого 02 червня 2016 року, що набув чинності 05 жовтня 2016 року, цей строк продовжений до трьох років, тобто до 15 липня 2018 року.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи представника ОСОБА_1 щодо неможливості поширення трьохрічного строку предявлення виконавчого листа за вищевказаним судовим рішенням до виконання з підстави неможливості зворотної дії в часі. Проте, пунктом 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» прямо передбачений трирічний строк предявлення виконавчого документу до виконання. Судом першої інстанції правильно зазначено, що дане положення неконституційним у встановленому законом порядку не визнано, зважаючи на що підстави для його незастосування відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що строк для предявлення виконавчого документу не пропущений, зважаючи на що стягувачем обґрунтовано не було подано заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правові підстави для її скасування відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та є такими, що спрямовані на порушення процесуальної гарантії виконання судового рішення та нівелюють кінцеву мету правосуддя захист інтересів і поновлення порушених прав, що є несумісним з принципом верховенства права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося невиконаним.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п. 4 ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: Н.П. Пилипчук

ОСОБА_4