АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/2556/17
Провадження № 22-ц/792/1565/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретаря: Лапка Ю.В.

сторін: представників апелянта - ОСОБА_1, позивача-відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з 20 серпня 2000 року по 28 липня 2010 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого є двоє дітей - син ОСОБА_5, 2001 року народження, та донька ОСОБА_6, 2008 року народження.

В період шлюбу, 27 грудня 2002 року відповідач в інтересах сімї уклала із Хмельницьким регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву кредитну угоду №08.23.02 про отримання цільового (адресного) цільового кредиту для молодої сім'ї у сумі 71012 грн. на будівництво житла у будинку за адресою АДРЕСА_2. 15 вересня 2004 року на ім'я відповідача управлінням ЖКГ Хмельницької міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру №20 за вказаною вище адресою. З 2004 року по даний час позивач постійно зареєстрований та проживає у цій квартирі, систематично сплачує усі необхідні комунальні платежі.

У березні 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до місцевого суду із позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за вказаним кредитним зобов'язанням, оскільки квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак, угода, яка укладена за згодою подружжя та в інтересах сім'ї, створює цивільні права та обов'язки для обох членів подружжя. Рішенням позов задоволено повністю.

Однак, на прохання позивача розділити вказану квартиру за взаємною згодою, уклавши відповідний договір, відповідач відмовилась це зробити.

У зв'язку з цим позивач просив суд розділити спільне сумісне майно подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, у якій зазначала, що рішенням місцевого суду від 28 липня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, ОСОБА_4 рішенням суду від 2 вересня 2016 року був позбавлений батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Тому просила суд виділити у її власність 3/4 частини спірної квартири, ОСОБА_4 - 1/4 частину спірної квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1200 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення у власність ОСОБА_3 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 та виділення у власність ОСОБА_4 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати, ухваливши нове рішення, яким: виділити у власність ОСОБА_3 3/4 частки квартири АДРЕСА_4, загальною площею 75,6 кв. м; виділити у власність ОСОБА_4 1/4 частки цієї квартири.

Вважає, що суд невірно застосував норми матеріального права.

Посилається на те, що ігноруючи норму ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, посилаючись та коментуючи ст. 346 ЦК України, суд не взяв до уваги норми Глави 26 «Право спільної власності» ЦК України, а саме ч. 2 ст. 372 Кодексу, за якою у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Такі обставини, які мають істотне значення і прописані законодавцем у ч. 3 ст. 70 СК України (за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Таким чином, ч. 3 ст. 70 СК України не суперечить нормам ЦК України, а навпаки - дублює з чітким уточненням.

На думку апелянта, не можуть бути підставою для відмови у позові ОСОБА_3 посилання суду на можливість та її право задовольнити свої права шляхом звернення до ОСОБА_4 з позовами про стягнення неустойки, додаткових витрат на дитину тощо.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

П. 23 цієї Постанови зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири.

Правовий режим майна, яке набуте подружжям за час шлюбу визначений ст. 60 СК України, а саме: воно належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Право на поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності гарантовано ст. 69 СК України.

Розмір часток подружжя у спільному майні визначається з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 СК України та відштовхується від їх рівності. Крім цього цією ж статтею надано право подружжю та суду відступити від рівності часток, з підстав визначених ч. ч. 2 та 3 вищезазначеної статті, зокрема і у випадку якщо з одним із подружжя проживають діти, за умови, що розмір аліментів які вони отримують, недостатній для їх фізичного, духовного розвитку та лікування.

Право власності є найбільш фундаментальним речовим правом, яке створює основну юридичну передумову для нормального функціонування цивільного обороту. Тому закон спеціально регулює не тільки підстави набуття права власності, а й підстави його припинення, які визначено у ст. 346 ЦК.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 підставу для зміни розміру її частки з 1/2 до 3/4 обґрунтовувала тим, що її колишній чоловік не бере участі у вихованні дітей та ігнорує сплату аліментів, які присуджені судом.

За змістом ст. ст. 181, 182, 183, 184, 189 СК України аліменти - кошти на утримання дитини, розмір яких визначається за домовленістю між батьками чи за рішенням суду.

Статтею 196 СК України передбачено відповідальність за прострочення сплати аліментів, яка полягає у стягнення з особи, винної у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, неустойки (пені).

Обов'язок відшкодування додаткових витрат на дитину що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини) врегульовано ст. 185 СК України та покладений на того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину. Частина 2 цієї статті визначає порядок і способи відшкодування понесених витрат, які можуть фінансуватися наперед, або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодична або постійно. В разі наявності спору, він вирішується судом.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 27 грудня 2002 року укладено кредитну угоду №08.23.02 між Хмельницьким регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім'єю в особі ОСОБА_3, за якою Фонд від імені Держави надав позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 71012 грн., терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди, на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 76,75 кв. м, згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 32-34).

18 жовтня 2004 року для забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за вказаною вище кредитною угодою між тими ж сторонами укладено договір іпотеки (а. с. 42-43).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 вересня 2004 року, відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічного паспорту ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 75,6 кв. м (а. с. 5, 17-18, 40-41).

30 травня 2016 року заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів. Стягнуто з останнього на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 18641,28 грн. та 551,20 грн. судових витрат (а. с. 7-8).

2 вересня 2016 року заочним рішенням місцевого суду ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а. с. 37).

2 листопада 2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №686/5457/16, виданого судом 20 жовтня 2016 року, на підставі вказаного вище рішення (а. с. 9).

7 лютого 2017 року ОСОБА_4 ТзДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» видано довідку про те, що він дійсно зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 (власник), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_6 (дочка), ОСОБА_8 (мама), ОСОБА_9 (син) (а. с. 10).

10 квітня 2017 року Другим відділом ДВС м. Хмельницький ОСОБА_3 видано довідку-розрахунок №11334/1420-32 про суму нарахованих та сплачених аліментів, з якої вбачається, що за період з січня 2015 року по березень 2017 року заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів на утримання дітей становить 46352,40 грн. (а. с. 54).

Згідно довідок Хмельницької спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів №6, Дитячої школи мистецтв донька відповідача-позивача ОСОБА_6 поглиблено вивчає німецьку мову, заборгованість по оплаті освітніх послуг за відвідування курсів іноземних мов відсутня. Також дочка ОСОБА_10 навчається на хореографічному відділенні «спортивний бальний танець» Хмельницької дитячої школи мистецтв з 1 лютого 2014 року по теперішній час (а. с. 44-45, 47).

Відповідно до довідки мовної студії А+ ФОП ОСОБА_11 син відповідача-позивача ОСОБА_7 навчається у ній з 1 вересня 2015 року по 31 травня 2016 року та з 1 вересня 2016 року і по теперішній час (а. с. 46).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 суд виходив з того, що майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У рішенні суд зазначив, що розмір часток подружжя у спільному майні визначається з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 СК України та відштовхується від їх рівності. Зазначено, що закон спеціально регулює не тільки підстави набуття права власності, а й підстави його припинення, які визначено у ст. 346 ЦК України. За висновками суду, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

З таким висновком погоджується колегія суддів Апеляційного суду Хмельницької області.

Посилання апелянта, що суд, ігноруючи норму ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, посилаючись та коментуючи ст. 346 ЦК України, не взяв до уваги норми Глави 26 ЦК України «Право спільної власності», а саме ч. 2 ст. 372 Кодексу, що за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення. ОСОБА_3, будучи стягувачем аліментів не позбавлена можливості покласти на боржника ОСОБА_4 обов'язок нести цивільно-правову відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, а також стягнути додаткові витрати у спосіб, визначений законодавством.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/ А.В. Купельський

Суддя /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя /підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Палінчак О.М. Категорія: 48

Доповідач - Купельський А.В.