У х в а л а

21 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Вінницької області від

01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що під час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дитина - ОСОБА_5. Дитина проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Відповідач добровільно не виділяє коштів на утримання дитини.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_4 просив стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини розмірі 844 грн 50 коп. щомісячно до виповнення дитиною повноліття.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від

24 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на дитину ОСОБА_5 у розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 13 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 01 червня 2017 року рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня

2017 року змінено.

В резолютивній частині рішення цифру «300 грн» змінено на цифру

«800 грн».

В іншій частині рішення Ладижинського міського суду від 24 березня 2017 року залишено без змін.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

До касаційної скарги ОСОБА_2 додала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи пропуск процесуального строку тим, що рішення апеляційного суду Вінницької області від 01 червня 2017 року отримала 17 червня 2017 року.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Заяву про поновлення пропущеного процесуального строку підлягає задоволенню, оскільки строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із касаційною скаргою та доданими до неї судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що істотно впливає на обмеження можливості відповідачці працювати чи працевлаштуватися, що остання не відмовляється від свого обов'язку утримувати ОСОБА_5, дані про стан здоров'я дитини, матеріальний стан сторін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розмір аліментів у 300 грн на утримання неповнолітньої 10-річної доньки не спроможний забезпечити достатній рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та менше мінімального розміру аліментів визначеного ч. 2 ст. 182 СК України.

З висновками судів попередніх інстанцій не можна не погодитися.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку вірно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, законно та обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 800 грн до досягнення дитиною повноліття. При цьому визначений апеляційним судом розмір аліментів на утримання доньки, відповідає вимогам ст. 182 СК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Вінницької області від 01 червня

2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Вінницької області від

01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович