Справа № 161/4388/17
Провадження № 2/161/1997/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

В складі :

головуючого-судді - Івасюти Л.В.,

при секретарі - Маковецькій Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право власності недійсними,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право власності недійсними.

Свій позов мотивує тим, що відповідач ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловіка ОСОБА_6, який є йому рідним братом, незаконно приватизувала житловий будинок зі всіма надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, в тому числі, колодязь, шляхом оформлення державним нотаріусом Луцької районної держнотконтори Перчук І.Н. свідоцтва про право власності від 27 грудня 1989 року №215/89 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 1989 року №215/89, які вчинені з порушенням діючих на той час правових норм, що регламентують нотаріальну діяльність, при відсутності правовстановлюючих документів та порушені прав інших спадкоємців.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати недійсними свідоцтво про право власності від 27 грудня 1989 року №215/89 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 грудня 1989 року №215/89, видане державним нотаріусом Луцької районної держнотконтори Перчук І.Н. на ім'я ОСОБА_5, та визнати за ним право власності на колодязь, що знаходиться по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснили, що на їх думку оспорювані свідоцтва видані з порушенням діючих на той час правових норм, що регламентують нотаріальну діяльність, та порушенн і прав інших спадкоємців, зокрема батьків померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також його дітей - ОСОБА_10 та ОСОБА_11. В зв'язку з цим відповідач має право лише на 1/5 частку спадкового майна. Також вони вказували про відсутність правовстановлюючих та будівельно-технічних документів на спадкове майно при видачі свідоцтв, а про самі свідоцтва позивачу стало відомо при розгляді в Луцькому міськрайонному суді справи №161/349/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_12 про визнання договору дарування частково недійсним.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти позову заперечували, просили суд в позові відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть , ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6.

Із змісту ст. ст.560, 561 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса за оформленням спадщини звернулась його дружина ОСОБА_5 Відповідачу державним нотаріусом Луцької районної держнотконтори Перчук І.Н. було видано два свідоцтва - свідоцтво про право власності від 27 грудня 1989 року №215/89 на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 як майно подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 грудня 1989 року №215/89 на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 як спадкове майно.

Також судом встановлено, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом спадщину не приймали, ні до нотаріуса, ні до суду не звертались.

Суд приходить до висновку, що тільки спадкоємці першої черги з моменту відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) мали прийняти спадщину і оформити її. Також вони мають право за життя оспорювати вищезазначені свідоцтва при наявності правових підстав. Тому позивач не навів будь-яких доказів, що він може оспорювати ці свідоцтва.

Посилання позивача та його представника, що свідоцтва видані з порушенням діючих на той час правових норм, при відсутності правовстановлюючих документів та порушенні прав інших спадкоємців, необґрунтовані та не доведені будь-якими належними доказами.

Так, згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 01.12.2016 року по цивільній справі№161/349/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_12 про визнання договору дарування частково недійсним, яке набрало законної сили, вбачається, що позов ОСОБА_5 задоволено та визнано частково недійсним договір дарування від 04.09.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 в частині дарування ? колодязя.

Отже, колодязь вже був предметом спору в суді і з приводу нього вже було постановлено рішення.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А тому, безпідставною є і вимога позивача про визнання за ним права власності на спірний колодязь.

Таким чином, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що оспорювані свідоцтва про право власності та право на спадщину, видані у відповідності з діючим на той час законодавством, а тому позовні вимоги позивача про визнання їх недійсними та визнання права власності на колодязь є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1301 ЦК України, ст.ст. 524-527, 529, 560 ЦК УРСР (1963року) , суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право власності недійсними - відмовити

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта