Справа №592/5514/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Труханова Л. М.
Номер провадження 22-ц/788/1383/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2862,21 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 95,15 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 544,85 грн.

Вказане рішення суду ОСОБА_3 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому, як вбачається з апеляційної скарги, вона фактично не погоджується з розміром стягнутих на її користь додаткових витрат та вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що витрати на навчання в гімназії, фізичний розвиток дочки (тренування в тренажерному залі), заняття з репетитором, оплата послуг Інтернету та придбання телефону не є додатковими витратами. Також позивачка вказує, що відповідач, як батько дитини, не приймає участь у оплаті додаткових витрат на дочку, хоча має таку можливість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги, а також перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 посилалася на те, що самостійно несе витрати на оплату вартості навчання дочки у гімназії, тренування її в тренажерному залі, придбання ліків та окулярів, заняття з репетитором у гімназії, на оплату послуг Інтернету та придбання телефону. Вважаючи ці витрати як додаткові, позивачка у порядку ст. 185 СК України просила стягнути їх з відповідача із того розрахунку, що вона і відповідач мають в рівній мірі брати участь у витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Вбачається, що відповідач визнав позов частково, зокрема, у судовому засіданні суду першої інстанції його представник ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення вимог позивачки щодо стягнення додаткових витрат на лікування дочки у розмірі 1533,21 грн. та придбання окулярів вартістю 1329 грн., а інші заявлені вимоги вважав безпідставними.

Перевіряючи доводи сторін, встановлено, що за час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у шлюбі, який було розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2013 року (а.с. 2), у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2013 року стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки у розмірі 500 грн. щомісячно (а.с. 6).

З квитанцій про переказ коштів вбачається, що ОСОБА_4 щомісяця сплачує аліменти на дочку (а.с. 39 - 55).

Відповідно до довідки про доходи позивачка працює у Сумській філії ПАТ «Укрателеком» на посаді інженера, її середня заробітна плата за березень - квітень 2017 року становить 4944,66 грн. (а.с. 24).

Судом першої інстанції встановлено, що на даний час відповідач працює неофіційно, інших аліментних зобов'язань він не має.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_3 надала виписки із медичної карти (а.с. 7 - 8), рентегонологічне дослідження (а.с. 6), замовлення на окуляри (а.с. 10), згідно з якими дочка сторін має ряд захворювань і потребує відповідного лікування, у зв'язку з чим позивачкою були придбані ліки та замовлені окуляри.

Крім того, ОСОБА_3 надала довідку про сплату членських внесків до СМГО «Росток» за дочку, яка є ученицею 7(11) А класу КУ Олександрівська гімназія Сумської міської ради, довідку з гімназії, яка підтверджує факт відсутності ОСОБА_5 на уроках протягом навчального року у кількості 48 днів у зв'язку з хворобою, виписку про оплату послуг Інтернету, а також товарні чеки на придбання телефону та оплату тренування дочки у спортзалі (а.с. 12 - 23, 35).

Стягуючи з відповідача витрати на лікування та за замовлення окулярів на загальну суму 2862,21 грн., суд першої інстанції виходив із того, що вказані кошти є додатковими витратами на дочку у розумінні ст. 185 СК України. В той же час, суд не вбачав правових підстав для задоволення позову в іншій частині, оскільки інші витрати позивачки, як вказав суд, не були викликані особливими обставинами і участь другого з батьків у цьому не є обов'язковою.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд допустив порушення норм матеріального права, вказавши у вступній частині рішення предмет позову - про збільшення розміру аліментів, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як вбачається, суд розглянув дану справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, врахувавши при цьому, що як на правову підставу звернення до суду позивачка посилалась на ст. 185 СК України, яка регулює питання участі батьків у додаткових витратах на дитину, а у прохальній частині позову вона просила стягнути саме додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки.

До тверджень позивачки в апеляційній скарзі про те, що суд дійшов помилкового висновку стосовно того, що витрати на освіту, включаючи оплату навчання у гімназії та додаткові заняття з репетитором, фізичний розвиток дочки, тобто, заняття в тренажерному залі, необхідність користуватися Інтернетом, а також придбання мобільного телефону не є особливими обставинами і участь другого з батьків не є обов'язковою колегія суддів відноситься критично, оскільки вона не довела належними та допустимим доказами обставин того, що вказані витрати є додатковими та викликані розвитком здібностей дитини або її хворобою, з посиланням на відповідні висновки щодо необхідності здійснення вказаних витрат.

Посилання ж ОСОБА_3 на значні витрати на випускний вечір дочки, у яких відповідач не приймав участі, на думку колегії суддів, не можуть бути предметом перегляду в апеляційній інстанції, оскільки такі вимоги не заявлялись позивачем в суді першої інстанції і стосовно них рішення не приймалось.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -