Провадження 4-с/127/134/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 за участю стягувача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»,

ВСТАНОВИВ :

В наведеній вище справі скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором повернуто стягувачу ПАТ «УкрСиббанк» за його заявою. Проте суб»єктом оскарження безпідставно винесено постанову №ВП 54215706 від 30.06.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 144065,05 грн., оскільки державним виконавцем виконавчі дії не вчинялись, жодних коштів з боржників на користь банку не стягнуто. Просить визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору.

В судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Головний державний виконавець Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заперечила проти задоволення скарги. Суду пояснила, що дії державного виконавця відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», до якого внесені зміни, які набрали чинності 05.10.2016 р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону повернення виконавчого документа стягувачу зумовлює винесення постанови про стягнення виконавчого збору з боржника в розмірі 10 % від суми стягнення, вказаної у виконавчому документі, незважаючи на те, що стягнення хоча б часткового за виконавчим листом, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» не здійснено.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення скарги з таких підстав.

У виконавчому провадженні головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в особі державного виконавця Коцаги О.С. знаходиться виконавчий лист №127/17162/14 від 29.01.2016 року про стягнення на користь ПАТ Укрсиббанк з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку суми боргу по поверненню споживчого кредиту, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №50054826 від 05.02.2016 року.

29.06.2016 року старший державний виконавець Варгас А.Є. винесла постанову ВП №50054826 про повернення виконавчого документа стягувану.

30.06.2017 року головний державний виконавець Базалицька І. В. винесла постанову ВП №54215706 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 144 065,05 грн. на підставі постанови ВП №50054826 від 29.06.2017 року.

Такі дії головного державного виконавця Базалицької І. В. суд не може вважати правомірними, а винесена постанова такою, що протирічить Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Визначення поняття виконавчого збору, підстави для його стягнення та розмір визначені ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, згідно з ч.ч. 1 та 2 якої: виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

В наведеній правовій нормі визначено, що підставою для виникнення права на отримання виконавчого збору є фактичне часткове або повне примусове виконання судового рішення, а 10% нараховуються не на суму, яку підлягає стягнути з боржника, а на суму, яка була стягнута з нього в примусовому порядку. Відтак, невиконання боржником виконавчого документа в строк, встановлений державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не є підставою на стягнення виконавчого збору без здійснення заходів виконавчого провадження.

Перелік заходів виконавчого провадження встановлено ст. 10 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до положень ч.2 ст 27 ЗУ Про виконавче провадження з ОСОБА_1 може бути стягнуто 10% виконавчого збору лише з тієї суми, яка в результаті застосування до неї заходів виконавчого провадження була примусово стягнута на користь стягувача.

Проте за виконавчим провадженням до ОСОБА_1 не було застосовано жодних заходів виконавчого провадження, кошти на користь банку не були стягнуті (не було передано майно), що підтвердила в судовому засіданні державний виконавець. А тому у державного виконавця були відсутні підстави на стягнення виконавчого збору з боржника.

З цього питання Верховний Суд України у своїй постанові №3-217гс14 від 28.01.2015 року дійшов наступних висновків:

Статтею 25 закону «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом. Сплив строку наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Вищий господарський суд України не врахував наведених положень матеріального закону, не взяв до уваги, що судами не встановлено факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення. Відповідно до cm. 32 закону «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Разом із тим ч. 3 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Проте така правова норма не є підставою для виникнення права на стягнення виконавчого збору, а лише встановлює порядок його стягнення за умови, що державним виконавцем стягнуто кошти чи повернуто майно хоча б частково на користь стягувача. Але у даному випадку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заходи виконавчого провадження не вчинені, жодних коштів не стягнуто.

Ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 ст. 74 ЗУ Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, згідно з якою сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Як встановлено ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В постанові від 11.11.2015 року в справі №6-2187цс15 Верховний Суд України виклав наступну правову позицію з питання підсудності справ за скаргами на дії державних виконавців по стягненню виконавчого збору:

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору винесена у виконавчому провадженні з примусового стягнення заборгованості за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, хваленому в порядку цивільного судочинства, то скарга підлягає розгляду саме у цьому суді з огляду згідно з положеннями ст. 383 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 27 ч.2, 47 ч. 1 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 383, 384 ч.2, 387 ч. 2 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови №ВП 54215706 від 30.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 (ІДПН НОМЕР_1) виконавчого збору в розмірі 144 065,05 грн.

Скасувати постанову головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 ВП №54215706 від 30.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 (ІДПН НОМЕР_1) виконавчого збору у розмірі 144065, 05 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п»яти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом п»яти днів з дня отримання.

Суддя