У Х В А Л А

4 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права власності на частину житлового будинку,

в с т а н о в и л а:

Харківський районний суд Харківської області рішенням від 21 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року, позов задовольнив: визнав за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого на праві власності на ім'я ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку створення спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 березня 2017 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року та ухвалення нового судового рішення з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, статті 261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 60 та 65 Сімейного кодексу України (далі - СК України), статті 261 ЦК України.

Обґрунтовуючи підстави подання заяви про перегляд судових рішень, ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року та 2 серпня 2017 року, постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року та 22 лютого 2017 року.

Перевіривши доводи заявниці, викладені в заяві про перегляд судових рішень, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив зокрема з того, що перебіг позовної давності відповідно до вимог статей 72 СК України та 261 ЦК України починається з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не з дати розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 При цьому, після розірвання шлюбу та за життя ОСОБА_8 визнавав, що спірний будинок належить йому та позивачці на праві спільної сумісної власності.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, що надана заявницею для порівняння, якою судові рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справу передано на новий розгляд, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказує допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Наданою для порівняння ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 серпня 2017 року суд касаційної інстанції скасував рішення суду апеляційної інстанції та залишив в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки апеляційний суд не врахував, що на момент приватизації спірної квартири позивачу не виповнилось 14 років, тобто, він був малолітнім, а не неповнолітнім і положення частини четвертої статті 261 ЦК України застосоване до спірних правовідносин бути не може.

Порівняння змісту вказаних судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову, аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановою від 16 листопада 2016 року, що надана заявницею для порівняння, скасувала судові рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій і направила справу на новий розгляд до суду першої інстанції для надання оцінки доводам сторін та встановлення: чи мала прокуратура об'єктивну можливість дізнатися про порушення законодавства до проведення нею перевірки; з якою метою був присутній помічник прокурора міста на сесії; чи можливо було при цьому встановити наявність підстав для визнання незаконним прийнятого міської радою спірного рішення.

Наданою для порівняння постановою від 22 лютого 2017 року Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України скасувала судові рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій і направила справу на новий розгляд до суду першої інстанції для надання оцінки доводам сторін та встановлення: чи мала позивачка об'єктивну можливість дізнатися про продаж квартири в період шлюбу; чи можливо було їй встановити відсутність спільного майна.

З огляду на викладене правові висновки Верховного Суду України в указаних постановах та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Таким чином, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з його невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Крім того, ОСОБА_4 просить поновити строк подання заяви про перегляд судових рішень, у поновленні якого немає необхідності, оскільки вищезазначена заява подана в межах строку, установленого в частині першій статті 356 ЦПК України.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права власності на частину житлового будинку за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко Я.М. Романюк