Ухвала

Іменем України

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,

Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: відділ Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області, Кременчуцький міськрайонний виробничий відділ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», публічне акціонерне товариство «Український головний проектно-розвідувальний та науково-дослідний інститут з меліоративного та водогосподарського будівництва», ОСОБА_5 про визнання рішення сільської ради недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районною суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 рокуОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 31 січня 2013 року один із співвласників будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 звернувся до нього з вимогою погодити межі земельної ділянки, яку той із ОСОБА_3 вирішили отримати у приватну власність. Позивач відмовився підписувати акт визначення меж та розмірів земельної ділянки, оскільки в технічній документації на зазначену земельну ділянку було внесено частину земельної ділянки, яка йому виділялась та передавалась у власність та яку він отримав в пожиттєве успадковане володіння для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства. Вважає, що технічна документація на земельну ділянку по АДРЕСА_1 на якій знаходиться будинок, який придбали ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виготовлялась з численними порушеннями чинного земельного законодавства, однак земельна комісія Кам'янопотоківської сільської ради 22 лютого 2013 року склала акт про те, що він самовільно зайняв частину земельної ділянки. Рішенням Кам'янопотоківської сільської ради № 27 від 22 березня 2013 року погодила його підпис, як суміжного землевласника, в акті визначення меж та розмірів спірної земельної ділянки, вказавши, що межі його приватизованої земельної ділянки не порушені, а його відмова від підписання акту встановлення меж є безпідставною, що затримує виготовлення технічної документації на право власності інших громадян.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати рішення Кам'янопотоківської сільської ради від 22 березня 2013 року за № 27 «Про погодження підписів суміжних землекористувачів в АДРЕСА_1» недійсним.

Рішенням Кременчуцького районною суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані по АДРЕСА_1, зокрема ОСОБА_3 належить 2/3 частини, а ОСОБА_4 - 1/3 частина цього будинку.

ОСОБА_2 відповідно до державного акта на право власності на землю від 06 грудня 1999 року належить земельна ділянка площею 0,19 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і земельна ділянка площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовані по АДРЕСА_1

Позивач відмовився підписати акт визначення меж та розмірів земельної ділянки відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаючись на порушення його прав, як суміжного землекористувача, оскільки, на його думку, в технічну документацію на земельну ділянку відповідачів внесено частину належної йому земельної ділянки.

Рішенням Кам'янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 25 грудня 2012 року затверджено документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0,1041 га по АДРЕСА_1 та передано у їхню спільну сумісну власність зазначену земельну ділянку.

Рішенням Кам'янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 22 березня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погоджено підпис суміжного землевласника ОСОБА_2 від точки «Є» до точки «Ж» в акті встановлення меж та розмірів земельної ділянки по АДРЕСА_3, так як дана земельна ділянка площею 0,1041 га під кадастровим номером НОМЕР_1 занесена в реєстр згідно оформленої попереднім власником технічної документації, а межі приватизованої земельної ділянки ОСОБА_2 не порушені, відмова підписання акту встановлення меж є безпідставною, що затримує виготовлення технічної документації на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 січня 2014 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання рішення сільської ради, свідоцтва про право на нерухоме майно недійсними, визнання державного акту, визнання права власності на земельну ділянку частково недійсними, внесення змін до державного реєстру та скасування реєстрації відмовлено.

Крім того, рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0113 га, розташовану по АДРЕСА_1, належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом знесення з території земельної ділянки садиби АДРЕСА_1, паркану та навісів. Зазначене рішення виконано.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, п. 34 ст. 26 та ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» вирішення питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень.

Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що внаслідок приватизації відповідачами земельної ділянки по АДРЕСА_1 не вбачається порушення меж земельної ділянки позивача, рішення Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 грудня 2012 року відповідає вимогам діючого на час його ухвалення законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кременчуцького районною суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Кафідова

О.В. Умнова