АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи666/6569/14-ц Головуючий в І інстанції Майдан С.І.
Номер провадження: №22-ц/791/1547/17 Доповідач Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Херсонської області на рішення Херсонського міського суду Херсонської областівід 16 травня 2017 року у справі за позовом Херсонської місцевої прокуратури, в інтересах держави до Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними рішень, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, вилучення та повернення земельної ділянки до комунальної власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року прокуратура Суворовського району м. Херсона, посилаючись на те, що органи Державної інспекції сільського господарства України, до повноважень яких належить здійснення контролю за використанням та охороною земель не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, звернулась до суду із позовом в інтересах держави до ОСОБА_2, який в подальшому підтримано Херсонською місцевою прокуратурою, у якому, з урахуванням уточнень, просила визнати незаконним рішення Херсонської міської ради № 541 від 04.09.2007 року в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1; визнати незаконним рішення Херсонської міської ради №597 від 05.10.2007 року в частині затвердження проекту із землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2; визнати недійсним свідоцтво про право власності номер НОМЕР_2, видане 28.02.2014 року реєстраційною службою Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, на земельну ділянку площею 0,0541 га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2; вилучити у ОСОБА_2 та повернути до земель комунальної власності Херсонської міської ради спірну земельну ділянку площею.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що прокуратурою Дніпровського району м. Херсона в результаті перевірки у 2014 році Херсонської міської ради щодо додержання вимог земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками на території м. Херсона встановлено, що рішенням Херсонської міської ради №541 від 04.09.2007 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0600 га. В подальшому рішенням Херсонської міської ради №597 від 05.10.2007 року затверджено проект із землеустрою та надано у власність вищевказану земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу Херсонської міської ради. 07 листопада 2007 року ОСОБА_2 видано державний акт НОМЕР_3 на право власності на виділену земельну ділянку.

Оскільки відповідно до основного креслення генерального плану м.Херсона, затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 26.12.2003р. №443, вказана земельна ділянка знаходиться у межах території зелених насаджень загального користування, її відведення ОСОБА_2 здійснене з порушенням вимог ст.ст.39, 114, 118 Земельного Кодексу України, а будівництво відповідачем споруд на вказаній земельній ділянці суперечить вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування №44 від 17.04.1992 року.

Херсонською міською радою при прийняті рішення про надання дозволу на розробку та затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки не враховано обмеження щодо використання ділянок за статусом «зелених зон загального користування», а також обмеження щодо використання ділянок зі статусом «зелених зон загального користування», заборону розміщення будинків, споруд і комунікацій на землях зелених зон міст. Відповідно до інформації управління Держземагентства у м. Херсоні Херсонської області, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0600 га станом на 2014 рік становить 122460 грн.

За вказаних обставин позивач просив скасувати зазначені рішення Херсонської міської ради, як незаконні.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.05.2017 року у задоволенні позову Херсонської місцевої прокуратури, в інтересах держави до Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними рішень, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, вилучення та повернення земельної ділянки до комунальної власності - відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак позовна заява подана до суду прокуратурою після спливу трирічного строку позовної давності, при цьому клопотання про його поновлення прокуратурою не заявлено, поважності причин пропуску строку прокуратурою не доведено та судом не встановлено, в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на досліджених судом доказах та нормах матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.20 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико - культурного призначення.

Згідно ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Херсонської міської ради №541 від 04.09.2007 року та додатку до нього ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, площею 0,0600 га, розташованої за адресою: м. Херсон, провул.1 Парковий, 16-б для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та рішенням за №597 від 05.10.2007 року та додатку до нього затверджено проект із землеустрою та надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку за зазначеною адресою.

З наданої Управлінням Держземагентства у м. Херсоні Херсонської області інформації вбачається, що нормативно-грошова оцінка зазначеної земельної ділянки станом на 2014 рік становить 122460 грн. (а.с.12 т.1).

28.02.2014 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку, площею 0,0541 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності у передбаченому законом порядку, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.13, 41, 42 т.1).

Відповідно до ст.39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно - кадастрового устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіонального та місцевих правил забудови.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про порушення Херсонською міською радою при надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність земельної ділянки та надання її у власність у подальшому, порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, оскільки, як вбачається з Генерального плану міста Херсона, затвердженого рішенням міської ради за №443 від 26.12.2003року, зміни до якого у період з 2003 по 2013 р.р. не вносились, земельна ділянка, яка була передана у власність відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Херсонської міської ради за №597 від 05.10.2007 року за функціональним призначенням належить до території зелених насаджень загального користування.

Разом з тим, встановивши наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку з встановленням факту порушення Херсонською міською радою норм земельного законодавства, що регулюють порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині відмови у задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності з огляду на наступне.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 361 Закону України "Про прокуратуру" та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що органи прокуратури були обізнані про оскаржувані рішення ще у 2008 році, оскільки про це свідчить відмітка прокурора прокуратури м.Херсона про отримання 09.01.2008 року надісланих на запит прокуратури м.Херсона від 10.12.2007 року матеріалів, що слугували підставою для виділення ОСОБА_2 у власність земельної ділянки ( а.с. 213 том1), ці обставини визнані і в ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, висновок суду про те, що перебіг строку позовної давності розпочався з 09.01.2008 року та сплив у 2011 році, тоді як позивач звернувся до суду 19.09.2014 року є вірним та таким, що ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності висновків перевірки після отримання матеріалів у 2008 році не спростовують висновків суду, оскільки початок перебігу строку позовної давності починається не з дати здійснення прокурором перевірки оскаржуваного рішення, а з дати коли прокурору було відомо про існування оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду щодо застосування строків позовної давності не спростовують, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права і у відповідності до правових висновків Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-178цс15, від 16.09.2015 року у справі № 6-68цс15, на підставі наданих сторонами доказів та встановлених судом обставин, а тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Прокуратури Херсонської області відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської областівід 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська