Справа № 308/4468/17
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., СОБОСЛОЯ Г.Г.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2017 року про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_2 про заборону здійснення будівельних робіт, -

встановила:

12.05.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ужгородської міської ради та ОСОБА_2, предметом якого є заборона будівельних робіт по будівництву двох житлових будинків котеджного типу на земельних ділянках АДРЕСА_1, кадастрові №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, як таких, що порушують її право власності, не відповідають вимогам законодавства та будівельним нормам.

Позивач подав і заяву від 11.05.2017 про забезпечення позову шляхом зупинення ОСОБА_2 та уповноваженими ним особами проведення будівельних робіт по будівництву вказаних будинків, що здійснюється на підставі містобудівельних умов та обмежень забудови земельної ділянки, виданих 03.03.2017, а також шляхом накладення арешту на указані вище земельні ділянки. Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_2 не зареєстрував декларацію про початок будівельних робіт, без належних підстав продовжує будівництво, незаконність якого визнано Ужгородською міською радою, вирішення справи по суті може зайняти багато часу, оскільки необхідним є проведення будівельно-технічної експертизи, а у випадку задоволення позову, виконати рішення буде неможливо у зв'язку із закінченням будівельних робіт.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.05.2017 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити. Зазначає, що будівельні роботи ведуться з порушеннями, що було встановлено в ході перевірок, здійснених відділом ДАБК, ОСОБА_2 не виконав приписи про негайне зупинення будівельних робіт, що в подальшому призведе до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

У письмових запереченнях на апеляцію відповідач ОСОБА_2 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, ухвалу суду - залишити без змін. Зазначає, зокрема, про неправильно обраний спосіб забезпечення позову, а також на те, що 10.06.2017 майнові права на об'єкт будівництва продані ОСОБА_3, інтереси якого теж підлягають врахуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: позивача ОСОБА_1 адвоката Сковородько І.Ф., яка апеляцію підтримала, відповідача ОСОБА_2 адвоката Вакули Ю.І., який скаргу не визнав, розглянувши апеляцію за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши наявні матеріали, суд приходить до такого.

Як убачається з наявних матеріалів, ОСОБА_1 пред'явила до Ужгородської міської ради та ОСОБА_2 позов про заборону здійснення будівельних робіт і просила суд задовольнити вимоги в такому формулюванні: заборонити будівельні роботи по будівництву двох житлових будинків котеджного типу на земельних ділянках АДРЕСА_1, кадастрові №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, як такі, що порушують її право власності, не відповідають вимогам законодавства та будівельним нормам (а.с. 2-6).

Позивач ОСОБА_6 заявою від 11.05.2017 просила забезпечити пред'явлений нею позов шляхом: «зупинення ОСОБА_2 та уповноваженими ним особами проведення будівельних робіт по будівництву двох житлових будинків котеджного типу на земельних ділянках по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, що здійснюється на підставі містобудівельних умов та обмежень забудови земельної ділянки, виданих 03.03.2017;

накласти арешт на земельні ділянки по АДРЕСА_1, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.» (а.с. 7-8).

Ужгородський міськрайонний суд ухвалою від 30.05.2017 у забезпеченні позову відмовив (а.с. 12-13).

Суд за заявою позивача може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, серед іншого, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ст. 151 ч. 1, ч. 2 п.п. 2, 3, ч. 3 ЦПК України). Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 152 ЦПК України, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами (ст. 152 ч.ч. 1, 2, 3 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Водночас сама по собі наявність таких обставин, якщо це встановлено, не є абсолютною і достатньою підставою для забезпечення позову. Для цього суду слід також з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Недопустимим є забезпечення позову у спосіб, яким фактично задовольняються вимоги позивача без розгляду справи по суті, а забезпечення позову у вигляді арешту майна відповідача за своїм призначенням пов'язується із вирішенням майнових вимог позивача та реалізацією його майнових інтересів (стягнення коштів, витребування майна, визнання прав на майно, реалізація майна для забезпечення стягнення грошових коштів тощо), що саме і уможливлює арешт майна та робить його виправданим.

Беручи до уваги формулювання позовних вимог та формулювання прохання про забезпечення позову, колегія суддів констатує, що позивач просив забезпечити позов у спосіб, яким фактично задовольняються його вимоги без розгляду справи по суті. Крім того, пред'явивши вимоги немайнового характеру, позивач без належних для того підстав просив накласти арешт на земельні ділянки, одна з яких, до того ж, не є власністю відповідача, як про це сам позивач зазначив у позовній заяві. Наведені обставини є достатніми для висновку про відсутність передбачених законом підстав для забезпечення позову за заяво, поданою позивачем.

Відтак, суд першої інстанції вирішив процесуальне питання з додержанням вимог закону, чого доводи апеляції не спростовують, тому на підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України скаргу слід відхилити, ухвалу - залишити без змін. Питання про розподіл судових витрат, пов'язаних із заявою про забезпечення позову та оскарженням відповідної ухвали суду, яке ставив у своїй заяві від 23.08.2017 представник відповідача адвокат Вакула Ю.І. (а.с. 60-69), вирішуються за результатом розгляду цивільної справи за вищеназваним позовом (ст.ст. 88, 89, ст. 214 ч. 1 п. 6, ст. 215 ч. 1 п. 4 ЦПК України), відповідно, не підлягають вирішенню на даній стадії процесу.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді