У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним частин кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 24 січня 2014 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») укладено кредитний договір № 50011571, згідно умов якого позивачу надано кредит на придбання автомобіля марки Seat, модель Leon, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1,798 куб. см., випуску 2013 року. На її думку, деякі частини умов договору є недійсними, а саме: п. 1.3. Загальних умов кредитування суперечить вимогам чинного законодавства та є несправедливим, з огляду не те, що зазначені в них умови щодо корегування процентів за користування кредитом шляхом зарахування до їх складу курсової різниці, передбачають відмінні від зміни відсоткової ставки зміни у витратах за договором, суперечать п. 3 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Графік погашення кредиту не відповідає вимогам закону, так відповідно до п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту у вигляді реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Відповідачем же встановлено орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом за рік, проте платіжним періодом відповідно до графіку погашення кредиту є один календарний місяць. Графіком погашення кредиту до кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу в доларах США, що є незаконним, оскільки позивачеві не надано інформації щодо сум погашення основного боргу і процентів за користування кредитом у тій валюті, в якій споживач повинен повертати кредитодавцеві грошові кошти. Таким чином, графік погашення кредиту не відповідає вимогам, встановленим НБУ, які є обов'язковими до виконання, що суперечить принципу добросовісності, зумовлює дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. У тексті кредитного договору не міститься жодного посилання на те, який саме курс обраного комерційного банку необхідно використовувати для здійснення розрахунків за кредитом, що суперечить вимогам законодавства про надання споживачеві інформації щодо умов обчислення розміру платежів у повному розмірі. Враховуючи вищевикладене, заявник змушена звернутися до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та задовольнити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних його умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору,а тому правові підстави для визнання недійсним укладеного між сторонами кредитного договору відсутні.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що сума процентів за користування кредитом, яка підлягає сплаті позивачем, коригується залежно від курсової різниці, а отже є підстави для визнання вказаного кредитного договору недійсним є необґрунтованими, оскільки зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та зростання розміру платежу, які необхідно сплачувати не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Положення чинного законодавства не містять заборони вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-79цс14.

Враховуючи предмет і підстави позову, докази, які надані сторонами, суди дійшли правильного висновку, що відповідачем не порушено вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а отже відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено, та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним частин кредитного договору, за касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак