Справа № 175/1510/16-ц
Провадження № 2/175/606/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2017 року сел. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Новік Л.М.

за участю секретаря Паленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Слобожанське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 592. Після шлюбу позивачці присвоєно прізвище «Гречко».

04 грудня 2008 року у шлюбі народився син - ОСОБА_4.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, рішенням якого від 23.09.2014 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 3 000 гривень щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, починаючи з 10 червня 2014 року та до його повноліття.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року вище вказане рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року змінено в частині визначеного розміру аліментів з 3000 грн. збільшивши їх до 5000 гривень. Рішення набрало чинності в день його проголошення, тобто 01 грудня 2014 року.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року платоспроможність ОСОБА_1 була встановлена на підставі податкової декларації за 2013 рік.

Проте, за останній період, у зв'язку з хворобою ОСОБА_1 та діями шодо порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_1 значною мірою затруднили професійну діяльність відповідача, у зв'язку з чим рівень його доходу, що підтверджується відповідними медичними довідками, постановами слідчого та податковими деклараціями, поданими до податкової інспекції за звітні періоди, відповідно до:

податкової декларації, поданої до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська від 15.01.2015 року сукупний дохід, отриманий ОСОБА_1 за 2014 рік складає 22 500 грн.

податкової декларації, поданої до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська від 18.01.2016 року сукупний дохід, отриманий ОСОБА_1 за 2015 рік відсутній.

З вище викладеного вбачається, що у ОСОБА_1 значно погіршився матеріальний стан, у зв'язку з чим він не в змозі сплачувати щомісячно ані 5 000 грн., ані 10000 грн., як просить того позивачка у своїй позовній заяві, а за рік загальну суму у розмірі 120 000 грн., так як дохід у ОСОБА_1 відсутній.

Він усвідомлює свій обов'язок по утриманню свого сина ОСОБА_4, в жодному разі не відмовляється від нього, бажає спілкуватися з ним, проводити більше часу, займатися вихованням та допомагати у розвитку його особистості, у зв'язку з чим надаватиму матеріальну допомогу якомога більшу в залежності від отриманого прибутку.

Враховуючи матеріальне становище, а саме значу зміну розміру його заробітку з моменту винесення рішення Апеляційним судом Дніпропетровської області від 01.12.2014 року на підставі матеріального становища за 2013 рік, та ту обставину, що розмір зобов'язання по аліментам в рази перевищує доходи відповідача; враховуючи стан здоров'я ОСОБА_1, а також те, що обоє батьків повинні нести обов'язок по триманню дитини.

Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області по справі 175/2485/14-ц від 01.12.2014 року з 5000 грн. до 800 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі покласти на відповідачку.

ОСОБА_2 не погодившись позовними вимогами ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом про збільшення розміру аліментів, обґрунтовуючи вимоги тим, що у зв'язку з ситуацією що склалася в Україні, та збільшенням інфляції, витрати на дитину, ОСОБА_4, значно підвищилися. Так, витрати на дитину на сьогоднішній день складають: купівлю клубної карти на послуги ONFIT kids club у розмірі 5 500,00 грн. за 20 занять, витрати на секцію катання на ковзанах у розмірі 260,00 грн. за одне заняття (ОСОБА_4 відвідує секцію 1 рази на тиждень), витрати на школу у розмірі 1000,00 грн., а також витрати на харчування та одяг для сина (приблизно 3 500,00 грн. у місяць). Також дитина ходить на заняття до репетитора з англійської мови (3 рази на тиждень - 1 200,00 грн. на місяць) та репетитора математики ( З рази на тиждень по 70 грн. за одне заняття - 840 грн. на місяць). Крім того, витрати пов'язані з купівлею одягу та взуття, а саме: купівлею дитячого одягу в магазині «AMIGO» на загальну суму 3 126,00 грн., купівлю дитячого одягу в магазині «Венис» на загальну суму 1 927,00 грн. та купівлю дитячої зимової куртки у розмірі 3699.00 грн. та інше.

У зв'язку з тим, що дитина досить часто хворіє, крім вищезазначених витрат ОСОБА_2 також самостійно несе витрати на лікування дитини (кожен курс лікування, включаючи виклик лікаря та придбання необхідних ліків складає 1 500, 00 грн. на місяць) витрати на оздоровлення та відновлення імунітету дитини, які складають приблизно 2 500,00 грн., один раз на три місяці.

При визначені розміру аліментів було враховано й майновий стан ОСОБА_1.

ОСОБА_1 починаючи з лютого 1995 року та по сьогоднішній день зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця та веде підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі товарами від якої отримує заробіток.

Крім того, ОСОБА_2 вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що реальні доходи ОСОБА_1 значно перевищують офіційно задекларовані.

З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 добровільно не вважає за необхідне приймати участь у лікуванні та забезпеченні всім належним ОСОБА_4, вона вважає за необхідне просити суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 6000,00 гривень, які мають стягуватися з ОСОБА_1 щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У відкритому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнав.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, судом, встановлено наступне.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 року ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 3 000 гривень щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 10 червня 2014 року та до його повноліття.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року змінено в частині визначеного розміру аліментів, що підлягають стягненню з 3000 грн. збільшивши їх до 5000 гривень.

Ухвалюючи зазначені рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, суд враховував усі істотні обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Із наданих позивачем за первісним позовом податкових декларацій, вбачається, що він є фізичною особою-підприємцем, його сукупний дохід отриманий за 2014 рік склав 22500 грн., сукупний дохід за 2015 рік відсутній.

Із копії медичної довідки від 03.11.2014 року, вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на консультації у лікаря алерголога та має бронхіальну астму, хронічний рецедивуючий полікоз носу.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища та навпаки відповідач пояснювала, що у позивача відсутня заборгованість по аліментним виплатам.

Та обставина, що позивач на даний час затруднено його професійну діяльність як фізичної особи-підприємця, у звязку з тим, що він хворіє та у звязку з тим, що порушено кримінальне провадження щодо нього, він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн., не може слугувати підставою зменшення розміру стягуваних аліментів. Останній є працездатним, та зобов'язаний, відповідно до чинного законодавства України утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Зокрема, за змістом ст. ст. 150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

За таких обставин суд вважає, що визначений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року розмір стягуваних з ОСОБА_1 на утримання його сина ОСОБА_4 аліментів у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та потреб самої дитини, а передбачені законом підстави для його зменшення відсутні.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Щодо вимог заявлених ОСОБА_2 у зустрічному позові слід зазначити наступне.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач за зустрічним позовом надала суду копії квитанцій про купівлю одягу для дитини та інших товарів, що необхідні для потреб дитини, а також надала копію амбулаторної карти дитини ОСОБА_4, з якої вбачається, що дитина періодично хворіє на респіраторні захворювання.

Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону.

Вказані обставини, на думку суду, свідчить про відсутність змін матеріального стану відповідача на краще, порівняно з часом ухвалення первісного судового рішення про стягнення аліментів, чи погіршення матеріального стану або стану здоровя отримувача аліментів, що могло б бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не надано суду доказів зміни матеріального і сімейного стану одержувача або платника аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 182, 192 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М. Новік