Номер провадження: 22-ц/785/5988/17
Номер справи місцевого суду: 520/51/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Заїкіна А.П., Калараша А.А.

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про припинення предмета застави - іпотечного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

04 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про припинення предмета застави - іпотечного договору (а.с. 3).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені (а.с. 38).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 12 червня 2017 року засобами поштового зв'язку ПАТ «ОТП Банк» направили до суду апеляційну скаргу. Так, апелянт зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповністю з'ясував обставини, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт вказував, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року ухвалене на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2010 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2012 року в цивільній справі № 2-2933/2010 року. А у зв'язку з тим, що вказані процесуальні рішення на даний момент оскаржені апелянтом до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі (а.с. 43-44).

В судовому засіданні позивачка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Судом апеляційної інстанції було витребувано, оглянуто та приєднано до матеріалів справи копії з матеріалів цивільної справи №2-2933/10 Київського районного суду м. Одеси (а.с. 74-82).

Заслухавши суддю доповідача, позивача по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали витребуваної з Київського районного суду м. Одеси цивільної справи № 2-2933/2010 р., колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, обсяг вимог доведений належними доказами. З таким висновком погоджується колегія суддів та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає необхідним вказати на наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Київського районного суду м. Одеси №2-2933/2010р. від 23 грудня 2010 року, що набрало законної сили 06 червня 2012 року, встановлено, що 29 березня 2004 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», як кредитодавцем, та ОСОБА_2, як позичальником було укладено кредитний договір №СМL- 500/020/2004, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 25000,00 дол. США на строк 6 календарних років під 12% річних на споживчі цілі - проведення ремонту житлового приміщення. 29 березня 2004 року, між тими самими сторонами, на забезпечення виконання позичальником її обов'язку з повернення кредитних коштів та сплати супутніх платежів, було укладено іпотечний договір за яким позивач передала кредитору у іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1. Відповідний договір було посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано у державному реєстрі. Цим же рішенням кредитний договір №СМL- 500/020/2004 від 29 березня 2004 року було розірвано на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України. Оскільки згідно з ч.3 ст. 653 ЦК України, якщо договір розірвано за рішенням суду, зобов'язання що з нього витікають припиняються з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що наслідками припинення зобов'язань між сторонами основного договору є, зокрема припинення забезпечувальних зобов'язань. При цьому право застави припиняється відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України - з моменту припинення основного зобов'язання. Іпотека, як окремий вид застави, припиняється відповідно до змісту ч. 1 ст. 17 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Колегія суддів в цілому погоджуючись з висновками суду відхиляючи доводи апеляційної скарги, як зведені виключно до оскарження судового рішення 2012 року в касаційному порядку в 2017 році (а.с. 44), які як такі взагалі не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин, вважає за необхідним вказати на таке.

Цивільний процес має змагальний характер, і кожна сторона, будучи наділена рівними правами та обов'язками, повинна самостійно реалізовувати свої матеріальні та процесуальні права (ст.ст. 1, 3, 10,11 ЦПК України, ст. 20 ЦК України) в тому числі в сенсі оскарження рішень суду в апеляційному та касаційному порядку. При цьому апелянтом виступає юридична особа, яка в силу своєї специфіки як суб'єкта цивільних відносин виступає через свої органи (ст.ст. 80, 91, 92 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку дотримання правової позиції ВСУ висловленої в постанові від 11.09.2015 року № 6-939цс15, яка встановила, що згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання законної сили рішення суду про зміну або розірвання договору. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання. Отже, аналіз зазначених норм показує, що, припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобов'язання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору. Вказана позиція також знайшла відображення в постанові ВСУ 2-213 від 23.09.2015 року. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання припиняються. В такому стані кредитний договір знаходиться з моменту набрання законної сили рішення Київського районного суду м. Одеси №2-2933/2010р. від 23 грудня 2010 року, тобто з 06 червня 2012 року. Виходячи з вищевказаних правових позицій ВСУ, іпотека продовжує існувати, забезпечуючи виконання тих зобов'язань, які продовжили існувати після розірвання договору. Таким чином, оскільки договір розірвано, продовжують існувати зобов'язання сторін щодо виконання встановлених судом наслідків розірвання, зокрема, в частині стягнення з позивача по цій справі 721, 45 доларів США, судового збору, та витрат на ІТЗ. Як вбачається з матеріалів справи до них позивачем було приєднано квитанцію про сплату вказаної суми в гривневому еквіваленті (а.с.4). Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що вказана сума нею була сплачена на користь відповідача в порядку примусового виконання вищевказаного рішення Київського районного суду м. Одеси про розірвання договору. Стороною відповідача доказів щодо існування будь-яких зобов'язань невиконаних позивачкою з моменту розірвання договору і до моменту її звернення до суду надано не було. В контексті не скасованого в касаційному порядку судового рішення, на що відповідачу законом відводилось 20 днів згідно ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що існування іпотеки, при розірваному кредитному договорі, та при недоведеності існування будь-якого зобов'язання у позивача перед відповідачем протягом останніх п'яти років, створює ситуацію правової невизначеності та безпідставно обмежує права власника - позивача по справі. При цьому сам договір іпотеки укладений між сторонами на забезпечення виконання основного зобов'язання по договору №СМL- 500/020/2004 від 29 березня 2004 року, який розірвано на момент перегляду рішення в апеляційному порядку, не містить спеціальних умов та не визначає наслідки припинення основного зобов'язання (а.с. 79-82).

Оскільки доводи апеляційної скарги не враховують конкретних обставин справи, не стосуються суті питання, що розглядається, та не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, з врахуванням змагальності цивільного процесу, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

А.П. Заїкін

А.А. Калараш

12.09.2017 року м. Одеса