Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/931/17
Провадження № 2/433/559/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

при секретарі Книшові О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування вимог зазначив, що 05.10.2016 року помер його батько ОСОБА_4. Заповіту не склав. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді: земельного паю у землях колишнього КСП Малоолександрівське село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, право на який посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039968 та виділена з земельного паю земельна ділянка ріллі загальною площею 10,2571 га, кадастровий № :12:001:0015, розташовану на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛГ № 099042; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. 1 Травня, буд. 24, село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області; земельна ділянка кадастровий № :11:001:0136 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: вул. 1 Травня, буд. 24, село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області; земельна ділянка кадастровий № :11:001:0137 площею 0,4806 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул. 1 Травня, буд. 24, село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області. Спадкоємці не досягли згоди щодо розподілу спадкового майна. Він з дружиною та сином проживають у спірному будинку. Відповідач його брат, ОСОБА_1, у спірному будинку не проживає, а батько за життя обіцяв залишити усе спадкове майно йому, але в звязку з хворобою заповіту скласти не встиг. Відповідачі жодних дій з прийняття спадщини не здійснили, письмової відмови від спадщини не склали. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

В судове засідання позивач не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність та визнають позовні вимоги (а.с. 39, 40).

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд.

Судом було встановлено, що факт смерті ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №486191, актовий запис №9 від 07.10.2016 року (а.с. 5).

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та його померлим батьком ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-СТ № 377955 від 12.02.1988 року (а.с. 14).

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039968, виданого 30.11.1996, ОСОБА_4 зареєстровано власником земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП «Малоолександрівське», розміром 13,75 в умовних кадастрових га (а.с. 6).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 099042, ОСОБА_4 виділена з земельного паю земельна ділянка ріллі загальною площею 10,2571 га, кадастровий № :12:001:0015, розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 7).

Згідно копій технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 8), свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.07.2015 (а.с. 12), Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.07.2015 (а.с. 13), ОСОБА_4 зареєстровано власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. 1 Травня, буд. 24, село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області.

Судом встановлено, що факт прийняття позивачем спадщини у вигляді житлового будинку підтверджується довідкою Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області № 183 від 07.02.2017, згідно якої останній мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_4, який помер 05.10.2016 року (а.с. 15).

Дружина спадкодавця, ОСОБА_2, також проживала за вказано вище адресою, та вважається такою, що прийняла спадщину, однак вчинила відмову від прийняття спадщини, шляхом подання відповідної заяви (а.с. 39).

Відповідач ОСОБА_1 спадщину, у вигляді житлового будинку, не прийняв. Від прийняття іншої частини спадкового майна відмовився, шляхом подання відповідно заяви (а.с. 40).

Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48897671 та № 48897728 від 29.08.2017, наданою приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_5 спадкова справа після смерті ОСОБА_6, який помер 05.10.2016 року, не заводилася. Заповіту вчинено не було (а.с. 43, 44, 45-51).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4, відмови від прийняття спадщини не вчиняв, інші спадкоємці позов визнали, а також те, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57-65, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер 05 жовтня 2016 року, а саме:

-право на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП Малоолександрівське село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, право на який посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039968;

-право власності на земельну ділянку ріллі загальною площею 10,2571 га, кадастровий № :12:001:0015, розташовану на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛГ № 099042;

-право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. 1 Травня, буд. 24, село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області;

-право власності на земельну ділянку кадастровий № :11:001:0136 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: вул. 1 Травня, буд. 24, село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області;

-право власності на земельну ділянку кадастровий № :11:001:0137 площею 0,4806 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул. 1 Травня, буд. 24, село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2017 року.

Суддя О.С. Певна

4

Певна

12.09.17