154/983/17
2/154/606/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Столярчук Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів визначених за рішенням суду на неповнолітню дитину, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду від 25 квітня 2015 року відповідача ОСОБА_2 було визнано батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши при цьому прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
13.07.2015 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на її корить аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 01.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.
З відповідачем в шлюбі вони не перебували. Донька весь час проживає з нею, перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від сплати аліментів на дитину. По даному факту відносно відповідача було порушено кримінальне провадження. Станом на день подачі позовної заяви з відповідача стягнуто заборгованість по аліментах в сумі 5 632 грн.
На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дочки, оскільки зросли ціна на продукти харчування, одяг, підручники і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дитини, донька часто хворіє. Дитина потребує оперативного лікування у плановому порядку з подальшою реабілітацією . Матеріальний стан відповідача з грудня 2016 року змінився. Він працює військовослужбовцем, має постійні доходи у розмірі 7138.40 грн. щомісячно, а тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та розгляд справи проводити у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є поштові повідомлення. До суду, 11.09.2017 року відповідач через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , 18.06.2011 року, однак, просив суд врахувати, що на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на яку він несе з того ж заробітку, оскільки іншого доходу немає. Крім того зазначив, що не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. Просив справу розглянути за його відсутності.
Враховуючи, належне повідомлення сторін по справі про розгляд справи, суд розглянув справу за їх відсутністю.
З урахуванням того, що в матеріалах справи є письмові заперечення відповідача від 11.09.2017 року, з яких вбачається, що відповідач згідний щодо розгляду справи у його відсутності, фактично не заперечує проти стягнення аліментів, проте не згідний з розміром, отже позиція відповідача та його аргументи будуть враховані при винесенні рішення суду поряд з іншими доказами по справі, суд вважає за можливе винести рішення на загальних засадах цивільного судочинста, встановлених главою 7 розділу ІІІ ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України, особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.
Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Судом встановлено, що відповідач являється батьком дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.07.2015 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 01.07.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.
Підставою звернення з позовом про зміну розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Позивач просить суд змінити спосіб стягуваних із відповідача аліментів із твердої грошової суми на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення у новому розмірі з грудня 2016 року і до повноліття дитини.
З даного приводу Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 висловив правову позицію, згідно якої право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, з яким звернулась позивач до суду є виправданим.

При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 13.07.2015 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивачки, як одержувача аліментів та житті їхньої доньки ОСОБА_8 на користь якої стягнуто аліменти.
Так, з дня стягнення аліментів - 13.07.2015 року, пройшло більше двох років. За цей час донька ОСОБА_9 підросла, в зв`язку з чим закономірно, збільшилися витрати на її утримання (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років), що на даний момент значно збільшився та становить - 1777, 00 грн. і який декілька разів на рік збільшується, оскільки держава розуміє потреби дітей. А розмір аліментів залишився таким же - 500 грн. Також за період в два роки пройшли зміни і в житті відповідача, зараз він військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_2 , та як наслідок має регулярний, постійний дохід - сталу заробітну плату, що доводиться відповідною довідкою. Довідкою про доходи відповідача також стверджується, що його грошове забезпечення вже станом на березень 2017 року більш, ніж в чотири рази перевищувало прожитковий мінімум для працездатних осіб, також для дітей віком від 6 до 18 років. У зв"язку із суттєвими збільшеннями видатків із Державного бюджету України на на утримання Збройних Сил України та збільшенням оборонного бюджету, розмір грошового забезпечення військовослужбовців стабільно збільшується і в даний час.
Крім того, судом враховується, що неповнолітня дитина сторін ОСОБА_8 хворіє, потребує оперативного лікування у плановому порядку з подальшою реабілітацією.
Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч.4 статті 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Враховуючи вищевикладене суд, керуючись принципом розумності та справедливості, приходить до висновку, що оскільки відповідач має на даний час регулярний, постійний дохід - стале грошове забезпечення, так як є військовослужбовцем, та враховуючи, що на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на яку він несе з того ж заробітку, оскільки іншого доходу немає, необхідно змінити розмір аліментів стягнутих на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 500, 00 грн. на 1/5 частину всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, на користь позивачки ОСОБА_1 .
При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує і зміни внесені до Сімейного кодексу України, які відбулися протягом розгляду даної справи по суті у звязку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", № 2037-VIII від 17 травня 2017 року.
Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Отже, позовна вимога в частині стягнення аліментів починаючи з грудня 2016 року, до задоволення не підлягає, оскільки стягнення слід проводити з дня набрання рішенням законної сили, оскільки відбувається зміна розміру аліментів, котрі вже були рішенням суду присуджені.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір.

Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів стягуваних відповідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.07.2015 року із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судових витрат.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий /--/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер