Справа № 2-502/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року Солом′янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарях: Продан М.В., П'яла П.Б., Слепусі О.П., Швидченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього боргу за договором позики, просив стягнути з нього заборгованість у розмірі 629 109, 00 грн. Просив також стягнути з відповідача судові витрати.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач 27 жовтня 2015 року взяв у нього в борг за договором позики, оформленим у формі розписки, 24 700 доларів США на строк до 01 грудня 2015 року, кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 629 109, 00 грн., що еквівалентно 24 700 доларів США за курсом НБУ станом на день подання позову до суду.

Під час розгляду справи позивач збільшував розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 663 195 грн., що еквівалентно 24 700 доларів США за курсом НБУ станом на 07 вересня 2016 року, пізніше - у розмірі 684 684 грн., що еквівалентно 24 700 доларів США за курсом НБУ станом на 17 січня 2017 року.

Відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним, просив визнати договір позики між сторонами про позику грошей у розмірі 24 700 доларів США неукладеним, посилаючись на те, що розписка, на яку посилається позивач, не містить дати, а тому не виконано основних умов щодо додержання письмової форми договору позики.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої вимоги, зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що відповідачем було власноручно написано розписку про отримання грошей на строк до 01 грудня 2015 року. Оскільки борг не було повернуто, він змушений був звернутися з позовом до суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив його позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Зустрічний позов не визнав, вважав його безпідставним. Також просив стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір та витрати на правову допомогу згідно наданого ним акту виконаних робіт.

Відповідач у судовому засіданні підтримав свої вимоги, первісного позову не визнав. Пояснив, що він дійсно писав таку розписку за кілька місяців до того строку, коли повинен був повернути борг. Сума боргу була ним зазначена у розписці. На час звернення позивача з позовом до суду строк повернення грошей уже пройшов. Разом з тим, він (відповідач), сподівався, що позивач не буде пред'являти позов до суду, а вони вирішать питання повернення грошей у позасудовому порядку.

Представники відповідача у судовому засіданні первісний позов не визнали, вважали договір позики неукладеним та підтримали зустрічний позов.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у зустрічному позові необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що, згідно з даними розписки, ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 24 700 доларів США на строк до 01 грудня 2015 року (а.с. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У судовому засіданні відповідач пояснив, що позивач запропонував йому на підтвердження отримання грошей у борг написати розписку. На цю пропозицію він погодився. Він дійсно писав таку розписку. Писав за кілька місяців до того строку, коли повинен був повернути борг. Строк повернення позики, зазначений у розписці - 01 грудня 2015 року, уже пройшов, однак грошей він позивачу не повернув. Сума боргу була узгоджена сторонами та зазначена у розписці. При цьому відповідач не оспорював факту передачі йому позивачем грошей.

За таких обставин, вимоги про визнання договору позики неукладеним є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач взяв у борг у позивача зазначену у розписці суму грошей, у визначений строк позику не повернув, однак сума боргу - 24 700 доларів США на день ухвалення рішення суду еквівалентна за курсом НБУ (1 долар США - 25, 90620 грн.) 639 883, 14 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму коштів, передану йому за договором позики у розмірі 639 883, 14 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 6 398, 83 грн.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, які, згідно зі ст. 79 ЦПК України, належать до судових витрат, то вони задоволенню не підлягають, оскільки представником позивача надано лише акти виконаних робіт з надання правової допомоги та не надано жодного належного і допустимого доказу про оплату цих робіт позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 60, 61, 79, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 628, 638, 1046-1049 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 639 883 (шістсот тридцять дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 14 коп. та судовий збір у розмірі 6 398 (шість тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 83 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн