Справа № 583/1372/17
29 серпня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ярошенко Т.О.
при секретарі Безрядіній О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє самостійно та як законний представник в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації Сумської області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
06.06.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником одноповерхового житлового будинку за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району, Сумської області загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., а також є власником земельної ділянки загальною площею 0,60 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за вищевказаною адресою. У вказаному житловому будинку проживає тільки позивач, а зареєстровані, але фактично не проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6
Просить усунути перешкоди власнику майна ОСОБА_1 у володінні та користуванні житловим будинком за адресою вул. Московська,45-Б, с. Куземин, Охтирського району, Сумської області шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району, Сумської області.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 29 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє самостійно та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації Сумської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в частині до ОСОБА_7 залишено без розгляду.
В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали повністю.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засіданні не зявилися, поштові конверти з судовими повістками повернуті до суду з відміткою «за закінчення терміну зберігання», за таких обставин, суд вважає, що вони повідомлені про розгляд справи у відповідності до положень ст.74 ЦПК України.
Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що позивач та його представник не заперечують проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів.
Від представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_9 С.В.29.08.2017 року надійшла заява про відкладення розгляду справи, однак у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд вважає, що неявка представника відповідачки не є перешкодою для розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_3, яка діє самостійно та як законний представник неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що житловий будинок за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району, Сумської області будували разом їх батьки за час шлюбу, із сином в ньому зареєстрована, так як іншого житла немає,однак після сварки з батьком-позивачем у справі змушена була покинути будинок і на даний час вона мешкає з сином в м. Охтирка на зйомній квартирі.
Представник Органу опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації Сумської області заперечувала проти позову в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та його матері, оскільки іншого житла вони не мають, стосовно інших осіб поклалась на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району останній раз бачив років 8-10 тому, у позивача є дві дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_7
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що у позивача є дві доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які близько 8-10 років за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району, після того як вибула їх мати, не проживають.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з позивачем близько семи років, за цей період в господарстві за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району крім ОСОБА_1 нікого не бачив.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 27 червня 1987 року зареєстровано шлюб у виконкомі Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис №4, яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.73).
Від спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_7
На ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району, Сумської області в комунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» за № 955 кн.4 стор.178, що підтверджується витягом про державну реєстрацію речових прав від 25.06.2012 року (а.с. 10).
Судом встановлено, що в житловому будинку за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району, Сумської області зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Грунської сільської ради Охтирського району від 21.08.2017 року за № 1061.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює: право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України та ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути примусово позбавлений права користування житловим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом за відповідним рішенням суду.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Вирішуючи позов частині до ОСОБА_2, суд виходить з наступного.
Право власності на будинок за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району, Сумської області, зареєстроване за ОСОБА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію речових прав від 25.06.2012 року (а.с. 10), який з 1987 року по даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, частка в майні якої не визначена, доказів про те, що це питання вирішувалося подружжям в добровільному чи судовому порядку позивачем суду не надано.
Вирішуючи позов в частині до ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд виходить зі слідуючого.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БП 109463 від 12.01.2011 (а.с.37). У вказаному будинку він прописаний з матірю з 2011 року, що підтверджується довідкою Куземинської сільської ради від 06.12.2016 року за № 1638 (а.с.13).
Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» , одним з правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки і піклування, є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься і право користування жилим приміщенням.
За таких обставин, суд вважає, що позивач передчасно заявив позов до ОСОБА_2 з якою на час розгляду справи перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 1987 року, право власності на вказаний будинок за позивачем зареєстровано в період шлюбу 25.06.2012 року, частка у майні подружжя якої не визначена на даний час, а також передчасно заявив позов до дочки ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка має право бути прописаною у частці своєї матері ОСОБА_2, а ОСОБА_4 разом зі своєю матірю.
Тому в цій частині позов не обгрунтований, задоволенню не підлягає, доводи позивача про те, що вказані особи вибули з вказаного будинку не заслуговують на увагу з вище викладених підстав.
Вирішуючи позов в частині до ОСОБА_5, ОСОБА_6 суд виходить з наступного.
З правової позиції Верховного Суду України викладеної у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року вбачається, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своєю власністю на власний розсуд, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Статтями 386 та 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, аналізуючи наведені докази, та вищевказані норми враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є членами сімї, відсутні за вказаною адресою без поважних причин тривалий період, починаючи з 2010 року не користується житлом за місцем реєстрації в будинку, що підтверджуються показами свідків, місце їх фактичного проживання не відоме, що підтверджується довідкою Грунської сільської ради від 19.06.2017 року (а.с.34-35), тому з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що доводи позивача, в цій частині заслуговують на увагу, а тому маються достатні підстави для захисту його прав та визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування житловим будинком за вищевказаною адресою.
В задоволенні решти позовних вимог відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити за необгрунтованістю.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
По справі маються судові витрати в розмірі 2140 гривень, а саме сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 640 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн., що підтверджується квитанцією від 06.06.2017 року за № 6-06 (а.с.65), договором про надання правової допомоги (а.с. 61), актами виконаних робіт (а.с. 66-68), свідоцтвом про здійснення підприємницької діяльності (а.с. 46 т.с.1) дипломом спеціаліста ОСОБА_8 (а.с. 61).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з урахуванням часу витраченого на підготовку позову до суду, на які суд відводить 1 годину, часу на підготовку письмових клопотань, ознайомлення з матеріалами справи (20 хв.), участі представника в судових засіданнях, загальна тривалість яких становить 1 година 55 хвилин, а також з урахуванням складності, катерогії справи, принципів розумності, виваженості, справедливості, суд вважає, що понесені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пропорційно задоволених вимог в розмірі 820 грн., оскільки, такий розмір є співрозмірним в даному випадку з вищевикладених підстав.
На підставі викладеного ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212- 214, 224-228 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Усунути перешкоди ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у володінні та користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою вул.Московська,45-Б, с.Куземин, Охтирського району, Сумської області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.
Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 понесені судові витрати по 412 грн. з кожної.
Заочне рішення може бути переглянуте Охтирським міськрайонним судом Сумської області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_16