Ухвала

Іменем України

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Умнової О.В.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення пені за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником - ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є застрахованою особою за договором страхування подорожуючих за кордон зі спеціальною умовою (Sport class E) зимові види спорту, укладеним 30 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПАТ «СК «ПЗУ Україна»). Страхова сума за договором на одну особу при медичних та інших витратах встановлена в розмірі 30 тис. євро. 08 січня 2014 року під час спуску на лижах з гірськолижного схилу в Зелдені, Австрія, внаслідок падіння вона отримала травму ноги, у зв'язку з чим їй була надана необхідна допомога рятувальниками та перша медична допомога. Відповідно до рахунку № 2014-0547М2 компанії «Heli Tirol GmbH» (Австрія), їй були надані наступні послуги: відправка гелікоптера для евакуації поранених «Мартін 2», повернення до свідомості, перша допомога, транспортування до госпіталю, швидка допомога (австралійський червоний хрест), що разом з адміністративними платежами становило 4 685,10 євро. Страховиком складено страховий акт від 30 квітня 2014 року, прийнято рішення про визнання події, що сталася 08 січня 2014 року, страховим випадком, та відшкодування витрат в сумі 217,25 євро за надану медичну допомогу (огляд лікаря, рентген, обстеження, ін'єкції та пов'язка) на рахунок клініки, витрати на придбання милиць в сумі 25 євро, що еквівалентно 272,44 грн. на користь застрахованої особи. При цьому у відшкодуванні витрат, пов'язаних з транспортуванням застрахованої особи гелікоптером у розмірі 4 685,10 євро відмовлено. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року встановлено ту обставину, що відповідачем неправомірно відмовлено у відшкодуванні витрат на транспортування гелікоптером. Проте відповідач не перерахував грошові кошти у розмірі 4 685,10 євро на рахунок компанії «Heli Tirol GmbH» за надані послуги з транспортування гелікоптером.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» пеню за договором страхування у розмірі 45 610 грн. 94 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 21 травня 2015 року по 22 травня 2016 року (за 247 робочих (банківських днів) в сумі 45 610,94 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є застрахованою особою за договором страхування подорожуючих за кордон зі спеціальною умовою (Sport class E) зимові види спорту, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «ПЗУ Україна». Страхова сума за договором на одну особу при медичних та інших витратах встановлена в розмірі 30 тис. євро.

08 січня 2014 року під час спуску на лижах з гірськолижного схилу в Зелдені, Австрія, внаслідок падіння вона отримала травму ноги, у зв'язку з чим їй була надана необхідна допомога рятувальниками та перша медична допомога, у тому числі й відправка гелікоптера для евакуації поранених «Мартін 2» вартістю 4 685,10 євро.

У відшкодуванні витрат, пов'язаних з транспортуванням застрахованої особи гелікоптером, у розмірі 4 685,10 євро відмовлено. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року встановлено ту обставину, що відповідачем неправомірно відмовлено у відшкодуванні витрат на транспортування гелікоптером. Проте відповідач не перерахував грошові кошти у розмірі 4 685,10 євро на рахунок компанії «Heli Tirol GmbH» за надані послуги з транспортування гелікоптером.

Відповідно до п. п. 3.3.1.1., 3.3.1.2. п. 3.3.1. договору страхування страховик здійснює страхову виплату шляхом оплати наданих послуг, опосередковано через асистуючу компанію, закладам, що надали допомогу застрахованій особі в рамках договору страхування, на підставі документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та визначають вартість фактично наданої (необхідної) медичної або допомоги, що з нею пов'язана. Форма документів та строки розрахунків погоджуються страховиком, асистуючою компанією та закладом, що надав послуги застрахованій особі. Відшкодування застрахованій особі вартості отриманих нею медичних та інших послуг у разі, якщо застрахована особа самостійно організовувала та/або оплачувала послуги в рамках договору страхування, і це було попередньо погоджено з асистуючою компанією/страховиком або передбачено договором страхування, за умови надання всіх необхідних документів, що передбачені розділом 3.4. договору страхування.

Таким чином умовами договору передбачено здійснення страхової виплати шляхом оплати послуг опосередковано через асистуючу компанію (а не безпосередньо) закладам, що надавали допомогу застрахованій особі в рамках договору страхування, або застрахованій особі у разі, якщо вона самостійно організовувала та/або оплачувала надані їй послуги в рамках договору страхування і це було погоджено з асистуючою компанією чи страховиком.

Крім того, хоч положення ст. 636 ЦК України і надають право застрахованій особі вимагати виконання зобов'язання на користь третьої особи, якщо це передбачено умовами договору, однак не надають застрахованій особі право вимоги до боржника про застосування наслідків прострочення виконання такого зобов'язання (стягнення неустойки) на свою користь.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 не ставила вимог про відшкодування витрат на транспортування гелікоптером на свою користь і підстав для цього не наводила. Відтак, відсутня можливість для застосування штрафних санкцій за грошовим зобов'язанням, якого не існує.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень касаційного суду (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Умнова

І.М.Фаловська